Hawking, Hawking

Tudós, celeb, zseni

Charles Seife

részlet

A fordítás alapja
Charles Seife: Hawking Hawking: The Selling Of A Scientific Celebrity

Copyright © 2021 by Charles Seife
All rights reserved

Fordította: © Dr. Sódor Ádám, 2021

Szakmailag lektorálta: Dr. Both Előd

Szerkesztette: Dedinszky Zsófia
Borítóterv: Szabó Balázs Lobot
Fotó: © David Montgomery/Getty Images

HVG Könyvek, Budapest, 2022
Kiadóvezető: Budaházy Árpád
Felelős szerkesztő: Hungler Tímea

ISBN 978 963 565 257 0

Minden jog fenntartva. Jelen könyvet vagy annak részleteit tilos reprodukálni, adatrendszerben tárolni, bármely formában vagy eszközzel – elektronikus, fényképészeti úton vagy más módon – a kiadó engedélye nélkül közölni.

Kiadja a HVG Kiadó Zrt., az 1795-ben alapított Magyar Könyvkiadók és Könyvterjesztők Egyesülésének tagja.

Felelős kiadó: Szauer Péter
www.hvgkonyvek.hu

Elektronikus változat: Ambrose Montanus

Tartalom

Prológus

I. Lecsengés

1. fejezet: Newton mellett (2018)

2. fejezet: Fodrozódás (2014–17)

3. fejezet: Modellek (2012–14)

4. fejezet: A nagy terv (2008–12)

5. fejezet: Engedmények (2004–07)

II. Becsapódás

6. fejezet: Határok (1998–2003)

7. fejezet: Információ (1995–97)

8. fejezet: Képek (1990–95)

9. fejezet: Felvillanás (1987–90)

10. fejezet: Begyújtás (1981–88)

11. fejezet: Felfúvódás (1977–81)

12. fejezet: Fekete hattyú (1974–79)

III. Inspiráció

13. fejezet: Fekete test (1970–74)

14. fejezet: Fekete lyuk (1965–69)

15. fejezet: Szingularitás (1962–66)

16. fejezet: Ősanyag (1942–62)

17. fejezet: Óriások vállán

Köszönetnyilvánítás

Jegyzetek

Név- és tárgymutató

Képek

Prológus

A Daily Mail sokkal-sokkal jobban kedvelte Stephen Hawkingot, mint amennyire Stephen Hawking kedvelte a Daily Mailt. A Mail tudományos témájú írásai még a brit bulvárlapok mércéje szerint is vagy nevetségesek, vagy felháborítóan gyengék voltak – az olvasó nézőpontjától függően. Az újság hasábjai mindig is zsúfolva voltak tudományos témájú szalagcímekkel, ám ezeket a kutatási eredményeket a Mail újságírói a szenzáció kedvéért már-már a felismerhetetlenségig eltorzították, csak hogy minél jobban megragadják az olvasó figyelmét.

És senki sem ragadta meg az olvasó figyelmét Stephen Hawkingnál jobban, így az ő nevével különösen gyakran találkozhattunk a bulvárlap hasábjain – általában nem túl hízelgő formában. A professzort gyakran állították be a végítélet hírnökeként, aki az emberiség azonnali pusztulását vizionálta, hol a globális felmelegedés, hol az öntudatra ébredő robotok, hol pedig idegen civilizációk inváziója által, illetve bármilyen más közelgő katasztrófa következtében. Gyakran maga Hawking volt egy-egy botrány főszereplője; sokat írtak afférjairól, házasságáról, vagy az állítólagos bántalmazásairól is. De 2018 elején, nem sokkal Hawking halála előtt a Daily Mail még önmagához képest is rendkívül mélyre süllyedt.

„»Bábura« cserélték Stephen Hawkingot?” – kérdezte a szalagcím. – „Az összeesküvéselmélet-hívők szerint a VALÓDI professzor HALOTT, és egy »báb« vette át a helyét – HAT érv, amely ezt alátámasztja.”1

A meglepően hosszú és részletes cikkben a bulvárlap érveket sorolt fel amellett, hogy a híres fizikust a ’80-as évek közepe óta egy imposztor helyettesítette. A Mail felháborító cikke Hawking öregedésének feltételezett furcsaságait – különösen a fogsorának változását – sorolta érvként. Megemlítette továbbá, milyen meglepően hosszan túlélt egy olyan betegséggel, amelybe a betegek többsége jellemzően néhány év alatt belehal. Ezekből, illetve egyéb „bizonyítékokból” arra jutottak, hogy Stephen Hawking már rég meghalt, és a helyét egy dublőr vette át a nagyközönség előtt. „A hang, amelyet hallunk – így a szerző –, a NASA asztrofizikusainak üzeneteit közvetíti, amelyeket ők egy számítógépen gépelnek le. […] Bármit, amit el szeretnének hitetni a gyanútlan és esendő nagyközönséggel, Stephen Hawking rajongóival – azokkal, akik csüngenek minden állítólagos szaván.”

Ez az írás még a bulvárlapok szerzőinek bizarr, alternatív valóságából is kilógott. Ilyen területre csak egyetlenegy alkalommal merészkedtek korábban, majdnem pontosan 50 évvel ezelőtt. A bulvárlap 1969-ben olyan híresztelésekkel rukkolt elő, miszerint Paul McCartney, a Beatles zenekar tagja meghalt autóbalesetben, szerepét pedig egy dublőr vette át.

Azzal azonban, hogy Hawkingot Paul McCartney-hoz hasonlítjuk, nem teljesen ragadjuk meg hírnevének egyedi természetét. Az egész történelem során talán három vagy négy kimagaslóan elismert természettudóst ünnepeltek Hawkinghoz hasonlóan: Einsteint, Newtont, Galileit és talán még Darwint. A média és a legszélesebb nagyközönség számára Hawking az elme végső diadalának jelképévé vált. A legokosabb ember a világon, páratlan elme, aki élete legnagyobb részét az univerzum legmélyebb titkai feltárásának szentelte.

A Mail felvetése, miszerint Hawkingot már régóta egy hasonmás helyettesíti, csupán a legbizarrabb és legszélsőségesebb megnyilvánulása volt annak a képnek, amely nyilvánosan kialakult róla az évtizedek során. A professzor portréja egy mind magasabbra tornyosuló ellentmondásra épült. Egyfelől Hawking valami emberfeletti emberként jelent meg a világ előtt. Elméje annyira eltérően működött bárki másénál, hogy saját kategóriát képviselt, gondolatvilága az emberiség szokványos intellektusát meghaladó síkon mozgott. Másfelől mozdulatlansága miatt szinte élettelen tárgynak tűnt. Neurológiai betegsége lassanként teljesen megfosztotta mindenféle akaratlagos mozgás képességétől. Kommunikálni is csak számítógépes beszédszintetizátor segítségével, géphangon volt képes. A felületes szemlélő számára valóban csupán hajszálnyira volt attól, hogy valamiféle szupertechnológiával előállított mesterséges, frankensteini teremtménynek, ne pedig egy valódi, élő és érző embernek tűnjön. Így a Daily Mail durván megfogalmazott mondanivalójában valóban volt némi igazság: néha tényleg nehéz lehetett eldönteni, hogy a számítógépéből felhangzó szavak valóban a kerekesszékben ülő alaktól származtak-e.1

2018-as halálának idejére szinte lehetetlenné vált előhámozni Stephen Hawkingot, az embert a rárakódott szimbólumok vastag rétege alól. A nagyközönség szemszögéből Hawking inkább volt karikatúra, mint valódi, élő ember. Noha mindenki, aki ismerte személyesen, a valaha látott egyik legönfejűbb, legakaratosabb embernek írta le, a publikum előtti megjelenései mögött mégis rendkívül nehéz volt megismerni Hawking valódi szándékait és hiteles személyiségét.

Hawking megértéséhez vissza kell forgatnunk az idő kerekét. Földi pályafutásának utolsó harmadában egyértelműen a világ legünnepeltebb élő tudósa volt, noha hírneve addigra már a valódi tudományos eredményeitől majdnem teljesen függetlenné vált. Bár állandó médiaszereplő volt, a sajtót csak alig-alig érdekelte már tudományos teljesítménye. Hawkingnak a ráirányuló legnagyobb médiafigyelem időszakában elért eredményei szinte jelentéktelenek, és nem igazán befolyásolták a fizika további fejlődését. Olyanná vált, mint egy összeomlott csillag: az őt körülvevő tér fényesen ragyogott az energiától, ám legbelül már csak korábbi önmaga halovány visszatükröződése maradt.

Nem sokkal azelőtt Hawking még fénylő szupernóvaként ragyogott. Életének középső harmada látványos átalakulás volt. E 20 év során egy meglehetősen obskúrus fizikusból, aki munkatársaival (és riválisaival) a világegyetem keletkezését követő legelső pillanatokban uralkodó viszonyok megismerésén dolgozott, világszerte ismert hírességgé vált. A világ legokosabb emberévé. A tudomány Beatlesévé. A transzformáció egyszerre volt mérhetetlenül örömteli és mélységesen fájdalmas is. Mire véget ért, Hawking szinte teljesen szakított a múltjával, és új mítoszt épített fel annak helyébe.

Csak élete első harmadában, társadalmi státusza és nimbusza elnyerése előtt világlik elő a legenda mögött álló valódi ember. A képzeletünkben visszafelé folyó idő lassan helyreállítja Hawking eredeti zsenialitását. Ifjúkorára visszatekintve érthetjük meg, miként nyert ez a fiatalember éles elméje által olyan mély betekintést a valóság színfalai mögé több kulcsfontosságú területen is, amire aztán az egész hírnevét felépíthette. Azt is kideríthetjük, hogy miért érezte olyan fontos feladatának a tudomány népszerűsítését. És átérezhetjük egy halandó ifjú igyekezetét, aki az idővel versenyt futva sietett megalapozni a tudományos és családi örökségét, mert már tudta, a halálos kór bármelyik nap elragadhatja.

A tudományos eredmények az idő előrehaladtával egyre érthetőbbé, egyre letisztultabbá válnak, ahogy egyre több kutató munkája halmozódik fel bennük. Ezzel szemben Stephen Hawking élete épp az időben visszafelé haladva válik mind jobban érthetőbbé, amint lassanként lehántjuk róla a híresség és legenda vastagon rárakódott rétegeit. Végül megtaláljuk Stephen Hawkingot, az emberi lényt, aki teljesen másvalaki, mint az, akit a nyilvánosság bálványozott.

A nyilvánosságnak szánt Hawkingot a világ legokosabb embereként, a tudományos intellektus csúcsaként ünnepelték. Az ember Hawking, noha éles elméjű volt, tisztában volt azzal, hogy a környezetében rengeteg hozzá hasonlóan ragyogó elme dolgozik még többé-kevésbé ismeretlenül. A nyilvánosságnak szánt Hawking a világ legnagyobb tudománykommunikátora volt. Az ember Hawkingnak az emberek túlnyomó többségénél nehezebben ment a kommunikáció: mire híressé vált, már csak néhány szót tudott közölni percenként – ha tudott egyáltalán. A nyilvánosságnak szánt Hawking mint puszta kényelmetlenséget, hanyagul rázta le magáról a betegségéből adódó fizikai nehézségeket. Az ember Hawkingot természetesen, mint minden embert, alapvetően átformálta a magatehetetlensége. Egészségi állapota befolyásolta a jövőképét, a tudományos munkáját, a családi életét, és végül az ismertségét is. A nagyközönség számára minden, amit csinált, rendkívüli, egyedi és bátor tett volt. Látványosság, ahogy beszélt, ahogy evett, ahogy táncolt, ahogy dolgozott, és ahogy szeretett. Hawking számára ebben semmi vagányság nem volt. Egyszerűen ez volt az élete.

Még munkatársainak és vetélytársainak is nehézséget okozott az ember és a legenda szétválasztása. „Ha róla beszélek, nem egy csupasz intellektusra gondolok, aki mágikus kerekesszékén rója az univerzumot – húzta alá Leonard Susskind, a Stanford Egyetem fizikusa, aki sokat vitázott Hawkinggal a fekete lyukak mibenlétéről. – Mint emberi lényről beszélek róla. Noha egyikünk sem ismerte őt igazán.”2

Forgassuk vissza az idő kerekét, és megtaláljuk az igazi embert, aki ingerlékeny, rátarti és érzéketlen, ugyanakkor melegszívű, szellemes és zseniális. Összetett. Lenyűgöző. És páratlan.

Aki előttünk áll, ő Stephen Hawking.

I.
Lecsengés

Kik Isten szent tüzében állotok,

bölcsek, a fal arany mozaikán,

a szent tűzből peregve szálljatok,

lelkem énekmestert ugyan kiván!

Szívjátok fel szívem; vágyban sajog,

s halandó testhez kötve mostohán,

nem ért ahhoz; vigyétek hát ti be

a halhatatlanság remekibe!

William Butler Yeats: „Hajózás Byzantiumba”
(Jékely Zoltán fordítása)

1. fejezet Newton mellett (2018)

Az elmúlt száz évben mindössze három tudóst temettek el a Westminster-székesegyházban. Ernest Rutherfordot, aki feltárta az atom szerkezetét; J. J. Thomsont, az elektron felfedezőjét; és Stephen Hawkingot.

Hawking hamvait 2018. június 15-én helyezték el a katedrális padlójában, egy fekete palalemez alatt, mindössze néhány lépésnyire Isaac Newton és Charles Darwin végső nyughelyétől.

Hawking nyilvánosan visszautasított minden Newtonnal történő összehasonlítást. Ha valaki ilyennel rukkolt elő, elintézte annyival, hogy az csupán „médiafelhajtás”. A közönség azonban szerette ezt a párhuzamot. Akárcsak Newton, Hawking is korának leghíresebb fizikusa volt; Hawking a Cambridge-i Egyetem Lucas-professzora volt – ugyanazt a katedrát birtokolta, amelyet Newton 300 évvel előtte; és Newtonhoz hasonlóan élete nagy részét a gravitáció megértésének szentelte. De halálában sem menekülhetett Hawking a Newtonnal való összevetés elől. A két fizikus nemcsak néhány méterre nyugszik egymástól, de még a sírfeliratuk is ugyanaz. Newton egyszerű fekete sírkövébe egyetlen mondatot véstek latinul: „Hic depositum est quod mortale fuit Isaaci Newtoni” (Itt nyugszik, ami halandó volt Isaac Newtonból). Hawking sírján – természetesen az ő nevével helyettesítve Newtonét – ugyanez áll angol nyelven: „Here lies what was mortal of Stephen Hawking”.1

Bár kisebb Newtonénál, Hawking sírköve díszesebb. A sírfelirat finom ívben hajlik a kőbe vésett örvény mentén, amely egy elliptikus űr felé áramlik: gázfelhők zuhannak egy fekete lyuk mélyére. Tőle balra egy, a gravitációra látszólag fittyet hányó egyenlet jelei lebegnek:

T = ħc³/8πGMk

A sír látogatói közül szinte senki sem érti a szimbólumokat. Ám Stephen Hawking számára ez az összefüggés a halhatatlanság kulcsát jelentette.

2018-as halálakor Stephen Hawking már az egyik legismertebb ember volt a földön – és valószínűleg a legkönnyebben felismerhető is. Elektromos kerekesszékében esetlenül ülve a testének mozgatására szinte teljesen képtelen volt, nővérek hada nélkül sehová sem mehetett – különösen nem inkognitóban. Persze nem is akart.

A publikum imádta őt, bár talán nem is tudták, pontosan miért. Einstein relativitáselméletéről vagy Newton univerzális tömegvonzásáról mindenki hallott. Ám Hawking csodálóinak túlnyomó többsége keveset tudott arról, mivel is érdemelte ki a nagyrabecsülést. Ahogyan azt sem tudták, miért hasonlítják a sajtóban minduntalan Einsteinhez és Newtonhoz – mert bár ezt az összehasonlítást Hawking mindig szerénykedve visszautasította, de azért sokat dolgozott azon, hogy újra és újra megtegyék. Még azok is, akik valamennyire ismerték tudományos munkásságát, csak töredékét látták annak, ami Hawkingot Hawkinggá tette. Mert ő nem csak Hawking, a fizikus és Hawking, a sztár volt. Ő volt Hawking, a showman, Hawking, a férj és apa, és Hawking, a jelkép.

Ezek az arcai egymással is konfliktusban álltak. Amint ünnepelt sztárfizikussá vált, házassága összeomlott, családja széthullott. Hawking magánemberként függött hallgatóitól, akik házvezetőként és ápolóként is gondoskodtak róla, miközben tudósként a tanítómesterük volt. A világ legismertebb tudománykommunikátora volt, miközben még a közvetlen környezetével is nehezére esett megértetnie magát. Még a látszólag legegyértelműbb jellemzője is, miszerint fizikusként az abszolút élvonalba tartozott, jóval árnyaltabb volt annál, mint elsőre tűnik. Pályatársai ugyan elismerik Hawking kiválóságát, ám kései eredményeit sokan közülük lenézik, értéktelennek ítélik. A valódi Hawking pedig valahol e kusza és ellentmondásos egyveleg alatt bújik meg.

Hasonlóan az általa tanulmányozott fekete lyukakhoz, elképesztő erők akadályozzák a kívülállót abban, hogy bepillantást nyerhessen Hawking igaz valójába. De a celebritás eseményhorizontja mögött mégiscsak ott rejtőzik egy valódi én.

Ebben a szingularitásban számtalan egyéniség található: egy jeles fizikus, akinek a fontosságát szinte mindenki egyöntetűen félreértette; egy sokat szenvedett, ugyanakkor másoknak sok szenvedést okozó személy; egy sztártudós, aki leszámolt a sztártudósság korábbi sémáival, és örökre megváltoztatta a tudományos celebritásokról alkotott fogalmainkat.

A legtöbb embert, aki tud valamit Hawkingról, valószínűleg elvakította a fizikus életének egyetlen évtizede – egy pillanatkép az 1980 és 1990 közötti eseménydús évtizedből – abból az időszakból, amikor Hawking átalakulása zajlott az elismert, de kevéssé értett, a fizika tágas területének egy elhanyagolt szegletében dolgozó tudósból a bolygó egyik legismertebb emberévé. De hasonlóan egy rövid ideig az egész szülőgalaxisát túlragyogó fényű szupernóvához, Hawking sztársága is egyszerre irányította önmagára és vakította el a tömegek tekintetét. Milliók figyeltek fel a ragyogásra, ami a korábbi csillagot mindenkivel elfeledtette. Olyanná vált, mint az a remegő, pőre égitest, amely levetett magáról mindent, ami korábban hozzá tartozott.

Jegyzetek

Prológus

1 Deevoy, Jacqui: „Has Stephen Hawking Been Replaced with a »Puppet«?”, Daily Mail, 2018. január.

2 Leonard Susskind személyes közlése a szerzővel.

1. fejezet

1 „Remarks by President Clinton and Q&As at Hawking Lecture”, White House Millennium Council, ClintonWhiteHouse4.archives.gov, 2000. március 6.

Kiegészítő jegyzetek

1A közönség nagy becsben tartott minden olyan esetet, amelyből Hawking valódi, torzítatlan személyisége világlott elő. Hawking híres volt például a többi közlekedési eszköz iránti dacos közönyéről, miközben elektromos kerekesszékében rótta Cambridge utcáit. Az emberek pedig imádták ezt. 2018-as halálát követően hosszas bejegyzésfolyam alakult ki a Twitteren, ahol sokan számoltak be olyan történetekről, amikor Hawking kerekesszékével majdnem beléjük vagy az autójukba rohant.

Forgalmazza:
eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu

Felhasznált betűtípusok
Crimson Pro – SIL Open Font License
Noto Serif – Apache License 2.0
Oswald – SIL Open Font License