AMTAK E-KÖNYVEK

GRÓF SZÉCHENYI ISTVÁN

LOVAKRUL

AMTAK Bt, 2023

Cop. AMTAK Bt, 2023

Sorozatszerkesztő: Varsányi József

Grafikai tervező: Vári Gabriella

ISBN 978-615-6632-34-0

Kiadó: AMTAK Bt, 2040 Budaörs, Semmelweis u. 6/B

+36 20 218 6762 amtakbt@gmail.com www.amtak.hu

Látogasson el megújult honlapunkra, ahol rengeteg új kiadvány várja nagy árkedvezményekkel!

Próbálja ki pendrive-könyveinket is! Minek rakná tele lakását zsúfolt könyvespolcokkal, ha egy albumban elfér egy teljes könyvszekrény anyaga? Bármikor elővehető, könnyen kezelhető, és nem foglalja a tárhelyét sem. Kiadónktól rendelve egységesen 2.500-3000 Ft/db, amin elfér akár sokezer oldal, és az ár tartalmazza a postaköltséget is. Laptopról vagy megfelelő csatlakozóval telefonról is olvasható.

Készült: AMTAK Bt, Budaörs

Gróf SZÉCHENYI ISTVÁN.

LOVAKRUL

Tartalom

Gróf SZÉCHENYI ISTVÁN.

LOVAKRUL

BOLDOGULT

GRÓF

HUNYADY JÓSEF

ÁRNYÉKÁNAK.

ELŐBESZÉD.

BÉVEZETÉS.

A' LÓ ÁLLAPOTJA M A G Y A R  O R S Z Á G B A N.

A' LÓ ÁLLAPOTJA  A N G L I Á B A N, ANNAK EREDETE 'S TÖRTÉNETEI, ÉS A' LÓTENYÉSZTÉS ÁLTAL VALÓ NYERESÉG.

A'  L Ó N A K A' FUTTATÁSHOZ VALÓ ELKÉSZÍTÉSÉRÜL, ÉS A' VERSENEZÉSRÜL.

A' TENYÉSZTÉS NÉMELLY FŐVONÁSAI.

MIT KELLENE TEHÁT NEKÜNK TENNI.

BÉREKESZTÉS.

A' kisded Makkbul, ha nem romlott, idővel termő Tölgyfa lessz, csak senki el ne gázolja.

BOLDOGULT

GRÓF

HUNYADY JÓSEF

ÁRNYÉKÁNAK.

Elfelejthetetlen nagy érdemü Hazámfija!

Boldog és csendes árnyékod megszóllítása végett, méltóbb és érdemesebb okot kivántam volna feltalálni, illyen csekély munka felajánlásánál, melly a' Te lelkedet egészen kielégítő érdemes tárgyat nem foglal magában. Fogadd-el azonban még is ezen egy-két háladatos szót Hazára és minden jó Hazafi nevében - melly nevezetet Náladnál senki jobban meg nem érdemel - nyájas kegyességgel fogadd-el. Rólad minden alkalmatossággal szenvedő részvétellel lehet emlékezni; Téged dicsérni mindenütt lehet.

Nyugodjál békével nagy lelkü Hazafi! Te sok jó magot hintettél-el Hazánknak gazdag, de még illő művelődést nem mindenben nyert tájain. Távol maradott ugyan szemeid elől a' gyümölcsözést mutató idő, de el fog jönni, fel fog derülni egész diszében, hasznában, magához igézőleg. Fennmaradnak a' Te jótéteid, - örökké fog élni azok emlékezete, - nyomonként gerjesztenek másokat is hasonlók véghez vitelére, - 's midőn szebb jövendőt forgató lélekkel a' közjóra-való munkálódás meleg érzetével nyugvó-helyedhez járul igazán gondolkodó Földid; ezt rebegi magyar ajakkal

"Minden nemesb szívnek melly édes a' Haza!"

's háladatos könnyek gördülnek szemeibül.

ELŐBESZÉD.

Már többször kezemben volt a' toll, hogy a' Lótenyésztés tárgyárul Magyar Hazánkra nézve gondolatimat és tapasztalásimat röviden közre bocsássam; de megvallom, annyi előitéletet, annyi bal intézetet láttam 's látok ma is fennállani, hogy könyvecském megjelenését még nagyon korán valónak 's azért el is maradhatónak itéltem. Igazam van e ezt mondanom, az idő választja majd meg.

Ujabb időkben azon becses és igen esmeretes könyv jött kezemhez, mellynek felirása e' következendő "Über die Pferderennen als wesentliches Beförderungs-Mittel der bessern, vielmehr edlen Pferdezneht etc. vom Staatsrath von Hazzi etc". Ez arra szolgála előttem bizonyságul, hogy az ezen tárgy körül fennforgott előitéleteken már némellyek győzödelmeskedtek, 's így azt, a' mit rég akartam előadni, most biztosabban elmondhatom; mivel talán több ollyan olvasót találhatok, a' ki ezen dolgot a' maga önnvilágosságában fogja látni. Valóban mit is ért volna előbb olly tárgyrul szóllani - melly az előitéletek ködétül annyira körül van vétetve, és sokaknak az anyatéjjel bészopott régi hibás szokásokon makacson csüggése miatt, még annyira homályban dereng, hogy azt, igazságos megbiráltatáshoz megkivántató hideg vérrel 's szabad ésszel csak kevés fontolhatta volna meg - minekelőtte a tárgy felvilágosítására, minden bal intézetek, bal ideák, bal theoriák kivetkeztetésére, és az igazság kitételére az idő forgása, a' tudományok előmenetele, és a' múlt századok tapasztalásainak haszonvétele, a' közönségben azt a' megérettséget nem eszközölte volna; mellyhez az életkor természete szerint, ámbár közelíteni lehet, de azt egyszerre elérni nem, és mellynek bévárása nélkül minden jobbításra való ujítás sikeretlen marad. Ezt cselekedni csak annyi lett volna, mint a' jó és egészséges magnak, minekelőtte elfogadására a' föld se szántva, se elkészítve nincs, hijába való 's gondatlan kiszórása.

A' mindenszerte tudva lévő 1827-béli Pesti Lófuttatás sokban kétséget, sokban uj ideát szült 's így ezen tárgyrul ezután több lessz a gondolkodó, több lessz a' kételkedő. A' kik eddig azt hitték, hogy a legjobb uton mennek 's pedig igen is balra vagy hátra lépegettek, körül fognak nézni 's állóhelyeiken csudálkozni. Némellyek pedig azt fogják tapasztalni, hogy lovaik, mellyeket neveltek, sokkal jobbak, mintsem ők magok gondolták volna, és hogy ők eddig a' világ előtt elrejtve maradt 's nem esmert nagy becsü kincset birnak méneseikben. Elmélkedni fog hasonlóképpen a' sokaság is, és majd hideg vérrel veszi az ide tartozó dolgokat fontolóra, és sokat vagy mindent próbára ereszt. Igy hullhat és hull majd az usurpált reputatióknak csalárd buboréka, az igazság pedig lassanként minden bizonnyal kifejtődni, kitűnni fog. - Nem lesznek a' vélekedések és okoskodások továbbá puszta theoriákra, suppositiókra és mesékre támasztva, hanem azoknak talpköve utóbb nem lehet egyéb mint csak a' mindennapi és a' mindenféle igazságos és szoros próbatétel.

Illy környülállásokban kötelességemnek kezdém érzeni a' felszóllást; csak a' dolognak természete engedje-meg, hogy gondolatimat, ha majd a' munka részeleteibe belé bocsátkozom olly világos rendben is adhassam elő, a'  m i n t  a z t  i g e n  n a g y o n  s z í v e s e n  t e n n é m,  b á r  e g y s z e r s m i n d  t e h e t s é g e m b e n  i s  v o l n a.

Szoros következtetésü rendet a' tárgynak ugy is elegendő unalmas volta miatt nem mindenütt tartok, és néha nagyobb világosság okáért egy részbül a' másikba át fogok talán ugratni, sokszor pedig hogy egészen homályos és érthetetlen ne legyek, éppen azon egyet többször is fogom mondani.

BÉVEZETÉS.

Az ember mindég azon munkálódik, hogy sorsát jobbítsa. Szüntelen azon törekedik, hogy egészségesebb, megbecsültebb, vagyonosabb, hatalmasabb - egy szóval szerencsésebb legyen. Ezen sokszor magunk előtt is titokban lévő fáradozás okábul, a' jólétel és boldogság szünet nélkül való felkeresésébül származik azon ki nem magyarázható aggodalom, melly minden embernek nagyobb vagy kisebb mértékben természete; mellyet kiki ha maga magába tekint, nyilvánosan érez; melly, míg él, soha egészen meg nem szünhetik, és mellynek külömb külömb czélra való vágyása, jobbára a' neveléstül, a' gondolkodás módjátul és az időkortul függ. Egynek szíve örömérzéstül remeg, és lelke mennyei lángra gyúl, olly dolog' elérésével, mellynek birtoka egy másikat hidegen hágy. Egyik a' szép érzések, nemes cselekedetek és az emberiség szent felemelkedése homály országában találja az ő lelke békéjét, midőn egy másik gond nélkül való életben, jó asztalban, tölt ládákban, kézzel fogható jókban leli elméje nyugtát.

Kiki mást keres, mást vadász; de ritka, nagyon ritka az, a' ki az ohajtott jót az ahoz vezető uton keresné. És midőn az esztelen azon boldogságot, melly sajátja, megveti, hogy nagyobbat leljen; a' bölcs nem könnyen hagyja magát elragadtatni: hogy azt, a' mit már bir, egy remény Álnokképnek feláldozza. Ő azon csekélynek árát és becsét, melly már az övé, inkább az azzal való okosan élés és megelégedés által neveli.

Változik ugyan Századok leforgása alatt a' Nemzetekben is, az időkor szerént a' boldogságrul való képzelet; de annak elnyerésére való fáradozás mindég állandóan megmarad.

A' mostani Század törekedése nem annyira valamelly felhőkben lévő szerencse, mint inkább valódi és tartós jó' elnyerésére czéloz. Hány Calculista, hány Projectáns, hány Próbáló találtatik ma, a' kirül hír sem volt tegnap. Midőn a mult időkben a Nemzetek lelke, a Vitézeket bájoló hölgyek szíve érdemléséért megvívni, láncsákat törni, hevítette-fel - a szent koporsóhoz való vándorlással a szerencsétlen szeretőt a' lemondásnak mágusi édes és szent érzésével töltötte bé, - később a' Nemzeteket a Hit és Vallás védelmével lángolta-fel, - romlott udvarokat utóbb - a puhaság és izetlen örömök között szunnyasztott-el, mig az alatt a Nemzetek alacsony nyomoruságokban szenvedtek és tűrtek: - mostan a' Gazdálkodás, Erőművek, Kereskedés, Eggyesületek, Nemzeti dolgok 's a' t. vezérlik a' Nemzetek geniusát; és minden magános ember jobban jobban iparkodik értékét nevelni, azzal szabadon élni 's olly karba jönni: hogy az élet mind azon édességeit és javait magának és övéinek megszerezhesse, mellyek nélkül Elei ellehettek, és mellyeket azok legkisebb becsben sem tartottak.

Maga dolga után fáradozni, gyarapodni, pénzt nyerni, és azzal, a' mit már szerzett, bátorságban élni, kiki akar - 's hogy most jobbára kiki azt, és főképpen 's mindenek előtt azt akarja, tagadni senki sem fogja, a' ki maga körül néz. Csak az a' külömbség, a' mint mondám: hogy kevés esmeri az ösvényt, melly az ő czéljához - itt az arany ládához vezet, és ritka tudja, hogy millyen az a' vár, mellyben azt védelmezni lehet.

Hány gazda van, a' kinek vagyona kevesebb, mint volt; mert azt felettébb nagyra emelni törekedett. Hány hajdan pénzes Kereskedő, koldus ma, mert értékét nagyon rövid idő alatt kivánta kettőztetni 's hármaztatni.

Ugy látszik, hogy minden Század kedválma babonája által, az akármi legyen is, minden határokon túl ragadtatik, - ugy a' mostani az érték és vagyon' gyarapítás érzékeny megkivánásában közép utat nem esmer. A' Kereskedő kész a' legveszedelmesebb és semmi calculuson, csak a' vak szerencsén épült próbatétel végett mindenét koczkáztatni. - A' gazdaember a szerfelett való nagy haszon kivánástul megvakítva, száz külömb Theoriáktul elszédítve, és ezernyi Systemák Opiatuma által eltompítva, sokszor rétet mér a' dombra 's buzát vet a' posványba.

Ez a' Század betegsége. - És sajnos látni, hogy a' test éppen akkor, midőn férfikorhoz illőbb foglalatosságokhoz kezd - éppen akkor gyengül-el. De illy Crisis talán nem ártalmas, sőt talán szükséges, hogy a' serdülő ifju egész emberi korra léphessen.

- - - - - - - - - - - - - - -

Ezen okoskodást a' Lódolgára, mint valamelly gazdaságbeli tárgyra, akarom alkalmaztatni.

A' Század lelke még erre a nem olly igen fontos tárgyra is behat, és természetesen; mert a' Század lelke vagy betegsége - akár hogy tetszik az Olvasónak - a' Calculushoz való Passio.

Már többé senki sem akar vesztes lenni semmiben sem, de még a lótenyésztésben sem. Már senki, vagy ritka az, a' ki azon jó izü álomban volna elmerülve, hogy lovai tartását 's nevelését, mivel saját legelőin járnak, és saját zabját eszik, semmiben ne vegye. Már kiki, a' ki lovat nevel, a' nevelésnek minden ágazatjaiba bocsátkozik, a' bevételeket, a' kiadásokat fontolgatja, 's már kiki a' dolgot gondolóra veszi; midőn Atyáink és Eldődeink - a' nélkül hogy sokat olvastak, számoltak, és gondolkodtak volna - lovakat neveltek és méneseket tartottak; nem hogy lovaikat pénzért adják 's azokon nyerekedjenek, hanem hogy azokra üljenek 's másokat ültessenek, és mint hív Jobbágyai jó Királyjoknak az ellenséggel szembe száljanak. - Az ugy volt valaha! De elmult.

A' Század lelke vagy betegsége már Magyar Hazánkban is kezd gyökerezni, - már nálunk is sok gondolkodik, sok számlál, sok calculál, sok maga körül néz, a' ki azt előbb abban hagyta.

I g y  á l l a n a k  a'  d o l g o k,  's nekem, ha mindent tellyes figyelemre veszek, ugy látszik, hogy a' lóállapotja Hazánkban nem legjobb karban van. Én legalább ugy hiszem 's pedig azért hiszem ugy a' jelenvalóra nézve, mert a' mi lovaink állapotját némelly más Országok lovai állapotjával hideg vérrel hasonlítom össze; - a' jövendőre nézve pedig főképpen azért, mert azt kelletik tapasztalnom, hogy a' lótenyésztők 's méneses gazdák calculusaiban általjában véve a' "Deficit" mindég legszembetünőbben figurál. Olly tárgy pedig, a' mellyben ezen szó nagyon szembe tünik, a' mái elalacsonyodott 's elromlott világban - nem csak hogy gyümölcsöt nem hoz, de nem is virágzik, ha pedig még virágoznék is, bizonyosan elhervad.

És igy ne hogy a' Század betegsége által mi is  k e d v e s  O l v a s ó i m,  elszédítessünk, és azt a' jót 's kincset, mellyet ebben a tárgyban már birunk - uj Ideák, uj Theoriák, uj Systemák miatt, és édes Hazánkat szolgálni kész forró kivánságunk által el ne rontsuk; az egész dolgot tanácsos és szükséges hideg vérrel fontolóra és calculusra venni. Ennek következésében

A' lovak számát, minémüségét, tulajdonságait 's a t. szorosan fogom megvizsgálni. Ki fogom nyomozni, hogy a' lótenyésztés Hazánkban árad e, apad e? mert szükséges tudni, a dolog ugyan holnap 's holnap után miképp lesz? mit érne, ha annak állapotja ma helyes volna is, de minden pillantatban rosszabbodhatnék. Ennek következésében én némelly Országok intézeteit fogom, mint követésre méltókat ajánlani, - érinteni fogok továbbá némelly gondolatokat a' tenyésztésrül általjában - nem külömben némelly értekezéseket az egyesületek lelkérül. - Kérdésbe fogom venni a mult, jelenvaló és jövendő idők összeköttetéseit és egybefolyásait. Belátó és feltaláló erőm szerént azon gyökérokokat fogom kifejteni, mellyekbül a' Rossz elterjedett - ugy azon forrásokat felkeresni, mellyekbül a' hasznos következéseknek folyni kell. És ezt jobbára más nemzeteknél fogom keresni 's régi tapasztalásaikat hasznunkra fordítani; - minden más segéd eszközöket is fogok használni, mellyek a' tárgy felvilágosítására némünémüképpen segítségül lehetnek; ugy hogy az minémüsége szerént minden részeleteiben, a' mennyire lehet, kifejtődhessék. Ha az majd egyszer igazi valódiságában előttünk fog állani, könnyü lessz akkor igazságos itéletet róla hozni; könnyü szinte apodictice kimondani, hogy fényes vagy legalább türhető állapotban van e, vagy sem - hogy vannak e vagy nincsenek olly módok - mellyek által abba uj vért, uj életet, uj lelket lehetne önteni a' nélkül, hogy azt el ne döntsük, a' mi már áll, - és azt, a' mit már birunk, annak, a' mit elérni reménylünk, fel ne áldozzuk.

Nagyon vigyázva fogunk pedig előre menni, és ugyan csak felébredett szemmel, ne hogy mint már abban, ugy hiszem, megegyeztünk - a' jobbítás passiojábul ujítsunk, a' nélkül, hogy jobbítanánk, 's ellenben ne hogy az ujítás félelme miatt ne jobbítsunk, a' hol szinte minden ujítás hasznot hajtana. Mindég elménkbe fogjuk tartani, hogy sokszor egy nagyon hitvány és hanyatló gazdaságban alig lehet valami ujítást tenni, melly a' nyereség szoros calculusát kiállaná 's jobb azért azt a' régi lábon hagyni, - midőn viszont nem ritkán a' már jó karban lévő gazdaság még ezernyi józan javításokra képes, mellyeket a' gondolkozó gazda eszközölni is fog.

Az egész Munka sommája tehát az, hogy megvizsgáljuk, és egész világosságra hozzuk,  a'  L o v a k  n e v e l é s é b e n  M a g y a r  O r s z á g b a n  j a v í t á s  s z ü k s é g e s  e  's  l e h e t ő  e?  Minden a' józan calculustul függ. Bizonyosan kitetszik akkor, ha elvagyunk e kárhoztatva a' középszerüség körében sorvadozni, vagy szabad e meljünket azon édes érzéssel kecsegtetnünk, hogy ebben a' kisded tárgyban is a' Magyar naprul napra a tökéletességhez jobban jobban közelíthet.

A' szüz földben, a fiatal emberben, a' serdülő nemzetben minden megfoganzik, - azokban, mellyek erejeket elvesztették, és már az élet határa végén vannak, - minden hervad.

A' LÓ ÁLLAPOTJA
M A G Y A R  O R S Z Á G B A N.

Legyen szabad ezt némelly gondolatok ide tételével elkezdenem.

Bizonyos czélra vezető legrövidebb 's legjobb, és így leghelyesebb Ut csak egy lehet; bal, göröngyösebb és hosszabb pedig számtalan van. Azért látunk nem csak ezen tárgyban, hanem más sokkal fontosabbakban is egész seregeket bal és rosszabb uton tévelyegni, midőn a' leghelyesebbiken alig pillantunk-meg eggyet kettőt.

Sokan a' következést összeszokták az okkal zavarni. Ritka orvos esmeri-meg a' nyavalya' valóságos okát és kútfejét. Köszvénytül dagadott lábot látunk gyakran kenegetni - noha talán a' láb dagadását rossz gyomor okozta 's így ápolgatni inkább azt kellett volna.

Szükségesnek gondolom ennél fogva mindenek előtt, ha valamelly kezdetnek sikerét kivánjuk látni, előbbször kitalálni, ugyan mi az oka azon következéseknek, a' mellyek elérésére törekedünk, mert tudjuk, gyökér okokat nem a' következések szülnek. Továbbá hogy azon nemző okot, mellyet feltaláltunk, és a' mellybül a' kivánt következéseknek természet szerént folyni kell, minden gát és akadálytul meg is szabadítsuk, ne hogy mint némelly hasznos forrás eltemetve maradjon. A' dolog A.B.C.jét, ha már magamat ugy szabad kimagyaráznom, mindég az A-nál kell kezdenünk, ne hogy a' sok fáradság és idővesztés után arra a' betűre kellessék visszamennünk, mellynél igazán kezdeni kellett volna.

Hogy a' Kőműves dolgában a' fondamentom első köve az A, és a' kémény legmagasabb köve a' Z, kiki tudja, nagy ész ahhoz nem kell. De hogy erkölcsi dolgokban mi az A, mellyik a' talpkő, azt fáradozás, munka és elmebéli erőltetés nélkül feltalálni agyagbul lett szemeink ritkán engedik.

De fogjunk a' dologhoz. - A' mi a' Lovak számát illeti kitetszik az ide kapcsolt Jegyzésbül,[1] hogy Német, Franczia, de kivált Angol Országok elarányozólag jóval több lovakat nevelnek mint Magyar Hazánk, noha itt mind annak az ára, a' mi a' ló nevelésére szükséges, sokkal de nagyon sokkal olcsóbb, mint az említettekben.

A' mi pedig a' lovak minémüségeit 's tulajdonságait illeti, meg kell előbb rövideden jegyeznünk, hogy a' ló főképpen mire kivántatik.

Annak használása általjánosan véve csak két fő részre oszlik: hordozásra vagy huzásra. De itt a' dolog jobb felvilágosítása végett szükségesnek tartom, a' lovak hasznát öt fő czélra elválasztani; és ugyan is mi azokat fordítjuk: az Ország védelmére, Gazdaságra, Kereskedésre, Utazásra, és végtére mindennapi más szükségeinkre és gyönyörűségeinkre.

Hogy Magyar- 's Erdély Országban általjában - mert éppen nem tagadom, hogy nálunk nagyon sok jó ló is neveltetik - de közönségesen véve vannak e és pedig elegendő számban, olly lovak, mellyek ezen öt fő czélnak tökéletesen megfeleljenek? azoktul  b o n a  f i d e kérdezem, a' kik az Országot magok védelmezték, más Országokban utaztak 's látták, hogy máshol a' Gazdaság 's Kereskedés minő lovakkal folytattatik 's a' t.

Azok, a' kik idegen földön soha nem voltak, 's a' dolgot a' szerint fontolják, - a' mint azt könyvek, vagy más utazóknak elbeszéllése vagy önmagok képzelődése agyvelejekbe festik, ugy azok, a' kik soha lovon nem ülnek, és magokat azért tartják másoknál jobb Hazafiaknak, mivel minden idegent, akármi jó és hasznos lenne is, megvetnek, - azok az előitéletek vastag köde miatt Bírák nem lehetnek; valamint azok sem, a' kiket szerfelett nagy hazai szeretetek ugy annyira elragad, hogy buzgó érzések és mély lelkesedések miatt Hazájokban semmi hátra maradást nem látnak.

Én részemrül Magyar Országot a' középszerüség köre között semmiben se szeretem látni akár melly csekély tárgy lenne is az - és hogy a' lótenyésztés bizonyosan csak középszerüen áll Hazánkban, azt, a' ki látni akar, és a' tárgyhoz ért is - nem tagadhatja. De nézzük a' dolgot közelebbrül.

V a n  e  e l é g  k a t o n a  l ó?  ugy hogy egyszerre nagy számmal ki lehetne e állítani társzekerekbe, ágyuk eleibe, vasasok, dragonyosok, huszárok 's a' t. alá valókat - és jól figyelmezzünk - minden csalképzelet nélkül - ugyan csak ahhoz valókat is?

Mindegyik Olvasóm tudja: In omni proelio non tam multitudo et virtus indocta, quam ars et exercitium solent praestare victoriam, Flav. Veget. és ha velem egy kicsit messzebbre méltóztatik tekinteni, mintsem egy parádéra, mustrára, a' melly előtt idő van lovat vakarni, 's a' t. vagy egy táborra, mellyben már jó előre tudva lévő exercér czédula szerint esnek a' mozdulások, senki az embert nem kergeti, mellyben mindenrül provideálva van 's a' t. - ha velem, mondom, ki méltóztatik jönni az igazi lógerbe 's a' csatába, melly a' katona Ünnepnapja és valóságos Tentamenje, a' mellyre kelletik, hogy elkészüljön, 's mellynek hihető elnyerése az ő egész élete tudományja 's fáradozása - megfogja akkor látni, hogy hány ágyu, melly talán legszükségesebb és leghasznosabb lehetett volna, marad süllyedve középszerü lovak miatt - hány társzekér csügg a' mély utban, 's a' fáradt bajnok eledelét ott tartja - hány vasas katona leszen az ellenség rabja, mert lova 2 - 2^1/2 mázsát messzire el nem bir 's a' t.

Alig hihető, melly könnyen kecsegteti magát az ember álnok bájjal, melly könnyen ámítja maga magát ollyassal a' mi nem ugy, hanem éppen egészen máskép van.

Hány kecsegteti magát azzal a' gondolattal és magát egy huzomban azzal csalja, hogy bő értéke van 's a' szerint is él, míglen neki nem sokára nincs mit ennie. Némellyik bátran alszik repedett házában, mert ki van kenve, ki van meszelve. Hány Hadi-vezér vesztett csatákat, mert csak katonái számára, és nem azok tulajdonságaira és becsekre ügyelt.

D e  h á t  a'  G a z d a s á g r a?  Ezen tárgy nálunk, a' mint tudjuk, lovakkal alig folytattatik. És azért nem folytattatik, mert a' termékek nagyobb mennyiségben való kitermesztése - a' melly javaknak megnyerésére nagyobb erőt, az az nagyobb Tőkepénzt kellene a' Jószágra fordítani - bizonyos vevőt nem várhat, a' ki a' portékának illendő árát meg is adná. Nem folytattatik továbbá lovakkal azért, mert a' mi lovaink, vagy is inkább azon kanczák, mellyekkel nálunk a' gazdaságot folytathatnánk olly kevés becsüek, vagy a' mi egyre megy, azok, a' kik őket tőlünk megvehetnék, olly kis becsben tartják, hogy azon nyereség, melly a' csikó eladásábul háramlanék, elmaradván, inkább a' hideg vérü lassu ökörrel visszük a gazdaságot - lassan.

És a'  K e r e s k e d é s r e?  Tekíntsük csak társzekereink kicsinységét, gyengeségét. De minekutánna kereskedésünk alig van, mellynek oka, akár ki mit mondjon is, csak magunkban fekszik - ezen hijányosságot jobb időkben inkább fogjuk tapasztalni. Errül majd máskor és hosszasan.

H á t  a z  U t a z á s r a  v a n n a k  e  l o v a i n k?  Már valljuk-meg, hogy nehéz kocsival, ha az Uraságnak magának lovai nincsenek, vagy azok nem rendeltetnek nagy bajjal előre, melly által az ember pontos elindulásának rabja lessz, 's ha az utazás egy jó esső után, vagy nem éppen a' nyár közepette történik - Hazánkban senki nem csak hogy nem röpül, de sokszor még mozdulni sem tud. Nálunk nem annyira tekínthetünk szekereink commoditására - mellyre pedig tekinteni bizony jó volna azoknak, a' kik mindég azt mondják "a' Magyar lóra született", de mindég kocsiban ülnek - mi inkább szekereink könnyüségére ügyelünk. És kérdem Olvasómat, mondja-meg jó lélekkel, hogy midőn December végén, felesége, gyermekei, sok házi cselédjei, butorai, és három vagy négy hónapi provisióval a' távul lévő Városba igyekszik - nem tesz e illy utazás, ha mint mondám, nem maga lován vagy a' Városén jár, életében szinte mindég egy igen unalmas Catastrophát?

V é g t é r e  b ő v e l k e d ü n k  e  l o v a k k a l  a'  m i  m i n d e n n a p i  m á s  s z ü k s é g e i n k r e  's  m á s  g y ö n y ö r ű s é g e i n k r e?  Erre felelni nékem legsajnosabban esik, megvallom - mert tudom, mennyi temérdek pénz megyen ki Hazánkbul ezen czélokra nevelt lovakért, midőn hiszem és tapasztalom, hogy ollyanokat igen könnyen, és jutalmasan mi is tudnánk nevelgetni.

Sok előítélet van abban, nem tagadom, hogy külföldi lovak nélkül nem lehetnénk - de bizony sok igazság is.

Én annak vak erősítésében: hogy magyar lónál, magyar bornál, magyar szakácsnál 's a' t. jobb nincs, hazafiuságomat soha nem helyheztettem, és olly hijábavalóságokban helyheztetni minden bizonnyal soha nem is fogom. Mert távul legyen, azt gondolnom, hogy a' Magyar már egy megvénült Tudós, a' ki a' Tudományok minden ágozatjain tul esett volna. A' Magyar még egy ifju Legény, a' kinek bizony még sokat kell tanulni, de a' kibül még valaha sok is válhatik.

De hogy igen el ne távozzunk: a' Kormány nagyon is szeretné lovainkat a' katonaság számára megvásárolni, és használni; csak arra valók volnának, elegendően esmeretesek és nem felette drágák is. - Lehet e azon csudálkozni, és azt rossz szemmel nézni, hogy a' Kormány jobbakat és olcsóbbakat inkább a Külföldrül hozat?

A' mi engemet illet, hogy én az angol vagy napkeleti lovat inkább szeretem magam alatt, mint általjában véve a' magyart, legkissebbé se tagadom, mert jobbnak tartom és igy tartják sokan, igen sokan, és főképpen ollyanok, a' kik ezen tárgyrul nem éppen annyit okoskodnak 's annyit beszélgetnek - mint lovagolnak.

D e  h á t  a'  K i v i t e l r e,  a z  a c t i v u s  k e r e s k e d é s r e  -  m i  l ó  v a n  h o n n i  m e z ő i n k e n?  Jó Olvasó, mit gondol? nem volt e igazam azt mondanom, hogy a' lóállapotja Hazánkban nem legjobb karban van.

Britannia alig hihető sommákat vesz be lovaiért, mellyeket Külföldre viszen. És ott az ára mindennek - és nálunk! Hasonlítsunk, számláljunk csak - !

Ez pedig nem a' véletlen vak szerencse szüleménye - mint azt magokkal sokan elhitetik, kik a' régi rozsdát és penészt, melly már generatiók óta reájok száradott és őket emészti, ugy megkedvelték, hogy azt magokrul letisztítani 's attul megválni, se akaratjok, se tehetségek - legkissebbé sem; hanem természetes következése azon okoknak, mellyek ott mint valamelly száríthatatlan források forrnak örökké.

Esmerem én azokat 's nem sokára azoknál meg is állapodom.

De hát ha még azt tekíntjük, hogy az Angol esztendőnként hány lovat ád el a' Muszkának, mit mondunk akkor? A' Muszka Gárda Tisztjei átaljában véve csak angol paripákat használnak. Valamelly jó barátom egy Angol Maglóért, melly 200 forint pengő pénzért kanczákat hág, Moszkóban 20,000 forint pengőt ígért, hogy Hazánkba hozná, de nem kapta-meg. Ennyi becsben van ott az angol ló! és magam láttam számos ménlovakat és kanczákat Angliában hajókra szállítatni, hogy Muszka Országba vitessenek; és tudom, melly nagy számban vitetnek oda esztendőnként.

Vegyük most a' Mappát kezünkbe, nézzük Britanniát, nézzük Muszka Országot. Gondoljuk meg a' termékek megnyerésére való kiterjedést és azoknak árát mind egyik, mind másik Országban, melly gondolatokra fogunk akkor fakadni! Ki kételkedhetik tovább, hogy a' szabadságnak a' legkissebb tárgyokra is melly csudálatos befolyása van 's kinek szíve nem remeg háladatos örömérzéstül, hogy szabad Magyarrá termett 's ki nem érzi a' lelke legbelsejében azon szent kötelességeket, mellyek által a' Hazafi a' sors legszebb ajándékáért minden cselekedeteiben Királyához, Hazájához kapcsolva van!

- - - - - - - - - - - - - - -

Ha most ezen mondottakat csendesen átgondolom, tudom arra fognak szolgálni hogy sokan azt mondják 'a' lódolga másutt sincs jobb karban'.

Ezt itt most megczáfolni nem akarom, sőt azt is megengedem, hogy az másutt még rosszabb lábon áll; de ez ugyan jó mentség volna-e hogy magunkat minden lehető előmeneteltül szinte feloldva lenni tartsuk? Ha csizmánk szorít ne bánjuk, mert sok ember van a' kinek csizmája nincs. Ha egy valaki szörnyű halált hal, mi azon, hogy tán csak betegek vagyunk örüljünk. A' szerencsétlen rab nevessen, ha verik, mert egy másikat felakasztanak 's a' t.

Némelly okosabbak pedig azt mondhatnák 'hogy előadásom Utopia illatját terjeszti' vagy hogy 'azt elérni nem lehet, a' mit én kimutatok'.

Ezeknek az egész munkámmal iparkodom megfelelni, és azért csupán csak a' már másutt megtörtént és megpróbált tapasztalásokra fogom okoskodásaimat állítani; Olvasómnak pedig köszönni fogom, ha a' megőszült tapasztalás felárkolt utján velem eggyütt mindég megmarad.

Tudom, hogy némellyek azt fogják mondani 'ez meglehető, ez rossz' és nem azért, mert magok ugy látják, ugy hiszik; hanem azért mert valaki más - kinek eszében többet biznak mint magokéban - akarja, hogy ugy lássák, ugy higyjék.

Az illyenek, hála Isten naprul napra fogynak! Most már kiki maga szemével néz, maga lelkével gondol, maga lábán áll.

Lesznek továbbá minden bizonnyal ollyanok is, a' kik mind azt, a' mit mondottam 's még mondani szándékozom nem jó szemmel fogják nézni. Ez ámbátor szívemnek érzékenyen esnék, még sem fog hátráltatni abban, hogy az igazat ugy, a' mint érzem, egészen ki ne mondjam.

Az igazi barát a' megbántást, barátja elvesztését, de annak gyülölségét sem veszi tekintetbe, hogy ha a' felszóllás kötelessége. Szíve talán reped, midőn bétölti azon terhes hivatalt, melly az emberiség dísze és legszebb diadalma - de cselekszi - reája akármi következzék.

Ha valamelly jó barátomnak értéke mindég fogy és fogy 's én azt látom, nem kötelességem e néki azt mondanom 'te nem sokára koldus lészel'. 'S vallyon jobb barátja e az, a' ki ne hogy fájdalmat okozzon néki, esztelen reménységét addig táplálja, még igazán koldus lesz.

Nem kötelesség e mondani 'Barátim a' ti gyermekeitek, kiket ti csudáltok és kiket asztali barátitok szünet nélkül dicsérnek, a' puhaság, kevélység 's más rossz indulatok magvát hordozzák keblekben. Legyetek erántok kemények, ne hogy hijába való embereket, ne hogy élhetetlen polgárokat neveljetek'.

A' ki a' barátságnak szent oltárára illy áldozatokat visz, minden jónak, nemesnek, felségesnek magvát szünet nélkül hinti, az járja az életnek legdicsőbb, de egyszersmind legkeserübb pályáját. Kevés vagy senki sem kedveli, szereti míg él és tán elhagyva 's magánosan végzi földi munkáját, de hamva örök békében nyugszik.

Az igaz barát, az igaz Hazafi nem hizelkedik, és érdem nélkül nem dicsér; ő mindég és mindenütt igazat mond. - Fáy András! -

De tekintsük a' dolgot az egész Országra nézve. Melly büntetést érdemlett volna az, a' kinek elegendő ékesszóllása lett volna, velünk azt 30 esztendő előtt elhitetni, hogy a mi hosszu szőrü birkáink legjobbak a' világon, és hogy ne hagyjuk magunkat elcsábítani azon hijába való gyenge beteges Merinosok által. Ej de jó emberünk lett volna ő akkor, de szerettük volna őtet - most átkoznánk. Mit érdemlene ő, kérdem? Ő a' Hazának több kárt tett volna, mint annak minden zsiványai és bojnékai Sz. István idejétül fogva mái napig csoportosan véve.

És ha én azt mondom, hogy a' ló dolgában bizony csak ugy vagyunk most mint 30 esztendő előtt a' birka dolgában - azon hosszu szőrüeknél - bizony, Isten tudja, nem azért mondom, hogy valakit megbántsak, vagy valami különöst mondjak, vagy hogy talán egy igen unalmas könyvet írjak, mellyet ha valaki más akart volna írni, igen nagyon szeretném - bizonyosan nem azért, hanem hogy a' közönségnek mint annak legutólsó de leghívebb tagja tehetségem szerint szolgáljak.

Senki nálamnál jobban nem tudja, hogy nagyobb elbizottság nincs, mint olly tárgyra oktatni akarni, mellyhez az ember tökéletesen nem ért. És én bizonnyára mondom: ezen tárgynak előadásában annyi kétségek támadtak elmémben, hogy azokat szinte meg nem győzhettem volna, ha más oldalrul ismét valamelly remény nem ápolgatna. De megvallom, nekem ugy látszik, hogy a' mostani környűlállásokban mindég valami kis hasznot fogok hajtani; akár jót, akár rosszat mondjak; akár igazat, akár nem igazat hirdessek: ha teszem, nem volna igazam, a' min Senki jobban nem örülne mint én, a' magyar ló jósága a' nagy publicitás miatt, az egész világ előtt tudva és megesmerve lenne, lassanként mindenhol divatba jönne, becse és értéke naprul napra nevekednék. Ha pedig talán még is igazam lenne, a' mitül nem tagadom, igen igen félek; akkor bizony más utat az előmenetelre nem tudnék 's nem is tanácsolhatnék annál, mint a' mellyet a' birka dolgában már csak nem kiki közülünk tapodott. Azon az uton igen jártasok vagyunk.  A l k a l m a z t a s s u k  a'  L o v a k r a.

- - - - - - - - - - - - - - -

Melly állapotban volt a' lótenyésztés Magyar Országban ez előtt 's millyenben van most, mellyek lehetnek azon okok, hogy éppen azon Országban a' lovak száma és jósága olly igen szembetünőleg hátra vagyon, mellynek a' Teremtő drága ajándékával mind fekvésére, mind nemzeti lelkére, mind más egyéb mindennémü környülállásaira nézve a' lovak hazájának kellene lenni, abban az Országban, mellynek lakosai lóháton hozták Pannoniába, annyi sok századok óta mái napig is még fenn lobogó győzödelmes Zászlóikat? Azt én itt most bőven elő nem adhatom, nem is mernék illy száraz tárgyrul igen hosszasan írni; ne hogy Olvasóm békeséges türésével visszaéljek.