Budapest, 2026

Copyright © Rényi Ádám, 2026

All rights reserved.

© XXI. Század Kiadó, 2026

ISBN 978 963 568 699 5

Trnkócziné Kukucska Zsuzsanna (Dudus) emlékére

KÖSZÖNETNYILVÁNÍTÁS

Köszönöm szerkesztőmnek, Laik Eszternek, hogy kitart mellettem, és szelíd bölcsességével, emberségével, páratlan műveltségével terel utamon.

Köszönöm azoknak a csodálatos művészeknek, színházi alkotóknak, akik bizalmukba fogadtak, és tehetségükkel inspirálnak.

Köszönöm mindazoknak, akik egy szóval, fél mondattal, beszélgetéssel vagy akár csak létezésükkel ötletet adtak egy-egy történet megszületéséhez.

Köszönöm a sok kedves tanárnak, könyvtárosnak, könyvklubszervezőnek és könyvesbolti eladónak, akik segítenek megismertetni írásaimat másokkal.

Köszönöm olvasóimnak, nézőimnek, kommentelőimnek és értékelőimnek, hogy még nem szóltak, hogy hagyjam abba.

Köszönöm a családtagjaimnak, hogy elviselnek, amikor könyvet írok, és akkor is, amikor nem.

Köszönöm barátaimnak, hogy őszinteségükkel és kedvességükkel bátorítanak, és pontosan tudják, mikor melyikre van szükségem.

Köszönöm terapeutámnak, Pohl Zsuzsinak, hogy segít az íráson kívül is magamra találnom.

Köszönöm Bárdos Andrásnak és a 21. Század Kiadó minden munkatársának, hogy biztatnak és támogatnak, hogy mindig jókedvvel várjam az új kötetem megjelenését.

Köszönöm önnek, hogy bizalmat szavaz ennek a könyvnek. Igyekszem megszolgálni.

Rényi Ádám

Budapest, 2026. január 25.

ELŐSZÓ

AKI SZEMÉLYESEN ISMERI RÉNYI ÁDÁMOT – s ez könnyen lehetséges, hiszen cseppet sem az elefántcsonttoronyba zárkózó író típusa ő –, az tudja jól: ötletekben kifogyhatatlan alkotóval állunk szemben, aki nemcsak „civil” hivatása szerint kreatív szakember, de éppolyan élénk képzeletű a könyvei lapjain, mi több: akkor engedi csak igazán szabadon a fantáziáját.

Az itt felsorakozó novellák is mind egy-egy sziporkázó ötletből kerekedtek történetté, és hőseik éppen azért olyan szerethetők, mert képtelenebbnél képtelenebb megoldásokkal válaszolnak az élet számukra rafinált, lesújtó vagy kínos kihívásaira. Az olvasó pedig hasát fogva kacag, vagy épp megnedvesedik a szeme az elérzékenyüléstől, de mindenképpen úgy érzi: „Ez sosem jutott volna eszembe!”

E könyv egyfelől dacol a kor szellemével, mert olyasmit csempész vissza az életünkbe, ami észrevétlenül eltűnt az évtizedek során: a békebeli humort, amely elmaradhatatlan része volt mind a pesti – értsd: bárhol is élő magyar – ember hétköznapjainak, mind az irodalomnak. A kis alakú, fakózöld borítójú Vidám könyvek sorozat például aligha hiányozhatott nagyszüleink, szüleink könyvespolcáról, olyan feledhetetlen szerzők novelláival, mint Hunyady Sándor, Karinthy Frigyes, Rákosi Viktor, Heltai Jenő, Goda Gábor, Tabi László vagy Efrájim Kishon – nem beszélve a sorozat elődjéről, ahol igazi klasszikusok: többek közt Mikszáth, Lovik Károly vagy Tömörkény István művei bukkantak fel. És akkor még nem említettük a klasszikus magyar bohózatot, a színpadi jeleneteket, amelyek könyvek lapjain, színpadon és televízióban egyaránt bearanyozták az olvasók, nézők napjait. Rényi Ádám könnyű kézzel varázsolja elő ennek az irodalmi hagyománynak a hangulatát anélkül, hogy bármiféle irodalmiaskodó pózt öltene.

Másfelől ugyanakkor nagyon is kortárs novellákkal van dolgunk, amelyek olyannyira az itt és mostból születtek, hogy vagy még le sem csengtek a novellát ihlető események, vagy szinte biztosan magunk is nap mint nap átéljük valamelyik ismerős szituációt. Itt van mindjárt a címadó írás, a Várólista – egyébként a Rényi-novellákból készült második színházi előadás, a Kapuzárási pánik szilveszteri „különkiadásának” egyik legnagyobb sikert aratott etűdje –, amelyben a szerző mindennapi idegeskedéseinket oldja fel olyan fergeteges humorral, hogy csak nevetni tudunk a keserű valóságon. Vagy A díj című monológ, amelynek beszélője egy kanál vízben meg tudná fojtani az elismerést besöprő alkotót – valahogy ez a téma különösen aktuálissá vált az elmúlt hónapokban. Hogy a Kávéházi beszélgetést már ne is említsük: vélhetően mindenkinek van olyan ismerőse, aki a legjelentéktelenebb mozzanatokból is képes vaskos összeesküvés-elméleteket kovácsolni. És persze előkerül a mobiltelefonok átka, az év fénypontjának szánt, ám félresikerült santorini tengerparti nyaralás vagy a home office-t kissé „túltoló” munkatárs esete, amelyek mind-mind húsbavágóan kortárs jelenségek.

S hogy mitől „működnek” olyan remekül Rényi Ádám kis egypercesei? A szerző mestere annak, hogy egy egészen banálisnak ható, ám annál többet sejtető felütésből kerekítsen elképesztően abszurd, vicces vagy meghökkentő történetet, mint például A férfi, aki otthon felejtette a telefonját című örkényi kis remeklésben: „Egy keddi napon történt az eset, hogy László otthon felejtette a mobiltelefonját.” De az Eljövetel kezdőmondata után is nehéz volna félbehagyni az olvasást: „Kétezer-huszonöt május kilencedikén, délután öt és hat között történt az eset Balassagyarmaton.” (Hogy mi is történt ott ez idő tájt, azt itt persze most nem lőjük le.) Mint ahogy a Véresen komoly című monológ első mondata után sem tudunk nem kíváncsiak lenni erre a nyolcadik kerületi flótásra: „A nevem dr. Zsindelyes Ármin. Fogorvosi praxist viszek a Palotanegyedben immár kilenc éve.”

Apropó, Zsindelyes Ármin: a szerzőnek csupán a névadásai is „megérnek egy misét”: van-e, akinek nem jelenik meg lelki szemei előtt Kerecsen professzor, az idős nefrológus vagy épp Rudi bácsi, az ügyeskedő nagybácsi alakja; de említhetnénk a Jenő nevezetű teszetosza szeretőt is – ők pusztán már nevük révén is lelépnek a lapokról.

A szemfülesebb olvasónak feltűnhetett, hogy eltérően Rényi Ádám korábbi novellásköteteitől – az Osztálytalálkozótól, A bezzeggyerektől és az Erika nénitől – itt a férfi szereplők viszik a prímet. Ezt talán női és férfi olvasók egyaránt értékelni fogják, és nemcsak holmi politikai korrektség okán, hanem azért is, mert végre itt egy kortárs magyar novelláskötet, amely felmutatja: hányféle arca, hányféle karaktere, hányféle élete lehet egy férfinak. Mindegy, hogy simlis tornatanár-e, hogy fülig szerelmes vőlegény, hogy gyermekkora nélkülözéseit bepótoló felnőtt kisfiú, hogy férfiú büszkeségében megbántott férj vagy kettős életet élő példás családapa: ők a mi fiaink és férfiaink, és így kedveljük őket, ahogy vannak – esetlenségükben, macsóságukban, kakaskodásukban, okoskodásukban és odaadásukban.

Laik Eszter

VÁRÓLISTA

TISZTELT NEFROLÓGIAI OSZTÁLY!

Szeretnék időpontot foglalni édesapám, id. Horváth Dezső számára vesekőműtétre. Szakorvosa, dr. Kerecsen János professzor úr javasolta, hogy rá hivatkozzam önöknél. A professzor úr magas kora miatt már nem műt, de véleménye szerint édesapám önöknél lesz a legjobb kezekben.

Tisztelettel,

ifj. Horváth Dezső

Budapest, 2025. július 3.

✶

Tisztelt ifj. Horváth Dezső!

Ezúton tájékoztatom, hogy édesapját intézményünk 2027. november 8-án, délután 14 órakor tudja fogadni. A szükséges vizsgálatok után a műtétre másnap, vélhetően a délelőtti órákban fog sor kerülni. Kérem, édesapja hozzon magával pizsamát, tisztálkodószereket, vécépapírt, papírtörülközőt, szappant, sampont és igényeinek megfelelő, nem romlandó ennivalót a kórházi tartózkodás idejére, amely várhatóan öt nap lesz.

Tisztelettel,

dr. Gábor Erik adjunktus, osztályvezető-helyettes

Budapest, 2025. szeptember 25.

✶

Tisztelt Adjunktus Úr!

Köszönöm válaszát. Sajnos a levelem óta eltelt közel három hónapban édesapám panaszai sokat súlyosbodtak. Lenne-e lehetőség rá, hogy a műtétre korábban kerüljön sor? Ahogy azt már említettem, édesapám Kerecsen professzor úr betege, ő javasolta, hogy önökhöz forduljak, mivel önöknél a legrövidebb a várólista.

Tisztelettel és köszönettel,

ifj. Horváth Dezső

Budapest, 2025. szeptember 27.

✶

Tisztelt ifj. Horváth Dezső!

A közelgő karácsonyi ünnepek előtti szabadságolások miatt sürgetési kérelmét intézményünk egyelőre nem tudta befogadni. Kérem, keressen bennünket január közepén.

Kellemes karácsonyi ünnepeket és boldog új esztendőt kívánok önnek és családjának.

Tisztelettel,

dr. Gábor Erik adjunktus, osztályvezető-helyettes

Budapest, 2025. december 2.

✶

Tisztelt Adjunktus Úr!

Tanácsát megfogadva ismét jelentkezem azzal a kérésemmel, hogy édesapám vesekőműtétjére esetleg a kitűzött 2027. novemberi időpontnál korábban sor kerülhessen. Édesapám fájdalmai egyre erősebbek, egész nap üvölt. Tetszik tudni, a Kerecsen főorvos úr páciense, idősebb Horváth Dezsőnek hívják. Segítségét előre is köszönöm!

Tisztelettel,

ifj. Horváth Dezső

Budapest, 2026. január 16.

✶

Tisztelt ifj. Horváth Dezső!

Ezúton tájékoztatom, hogy Gábor Erik adjunktus úr orvosi tevékenységét január elseje óta Skóciában folytatja, betegeit kollégái veszik át. Az ön édesapja kezelőorvosának személyéről március végéig születik döntés. Addig is türelmét kérem.

Tisztelettel,

dr. Pécsi Béla

Budapest, 2026. február 22.

✶

Tisztelt Doktor Úr!

Édesapám fájdalmai elviselhetetlenek, és annyira legyengült, hogy már az ágyból sem tud felkelni. Kérem, segítsen. Édesapám Kerecsen professzor úr betege.

Köszönettel és tisztelettel,

ifj. Horváth Dezső

Budapest, 2026. február 24.

✶

Tisztelt ifj. Horváth Dezső!

Örömmel értesítem, hogy édesapja műtétjének időpontját előbbre hoztuk. Várjuk 2027. október 14-én reggel 10 órára. Kérem, édesapja a korábban kértek mellett hozzon magával egy kényelmes fekhelyet és egy mobilvécét is.

Tisztelettel,

Nyomárkai Mária főnővér

Budapest, 2026. július 17.

✶

Tisztelt Főnővér Asszony!

Köszönöm a jó hírt, amit megosztottam édesapámmal is. Nem tudom, felfogta-e, mert kómaszerű állapotban van, de remélem, javulhat még a helyzet. Természetesen viszünk ágyat és vécét is, köszönöm, hogy emlékeztetett erre.

Hálás köszönettel,

ifj. Horváth Dezső

Budapest, 2026. július 19.

✶

Tisztelt ifj. Horváth Dezső!

Mint arról a hírekből bizonyára ön is értesült, kórházunkban a nefrológiai osztály átszervezés miatt a hónap végén megszűnik. Édesapja operációját a kecskeméti kórházban fogják elvégezni. A pontos időponttal rövidesen jelentkeznek a helyi kollégák. Remélem, hogy ez a változás csak néhány hónapos csúszást jelent majd a műtéttel.

Megértését köszönöm.

Tisztelettel,

Nyomárkai Mária főnővér

Budapest, 2026. november 4.

✶

Tisztelt Főnővér Asszony!

Köszönöm, hogy értesített a változásról. Várjuk a kecskemétiek jelentkezését is. Édesapám egyelőre lélegzik, talán még tudnak rajta segíteni.

Tisztelettel,

ifj. Horváth Dezső

Budapest, 2026. november 6.

✶

Tisztelt ifj. Horváth Dezső!

Édesapja műtétjére 2028. április 10-én kerülhet sor, az előzetes vizsgálatok miatt kérem, hogy hozza be már 9-én, délután két óra előtt valamivel. Kérem, a szobám ajtaján (magasföldszint 107.) hangosan kopogjanak, mert kilencvenhárom éves vagyok, és sajnos meglehetősen rosszul hallok.

Tisztelettel,

dr. Kerecsen Ágoston egyetemi tanár

Kecskemét, 2027. március 20.

✶

Tisztelt Professzor Úr!

Nagyon örülök, hogy végül mégis önhöz kerül édesapám. Vele is megosztottam a jó hírt, noha hónapok óta nem reagál külső ingerekre, így nem tudom, megértette-e. Tessék mondani, ágyat és vécét Kecskemétre is vigyünk?

Tisztelettel,

ifj. Horváth Dezső

Budapest, 2027. március 22.

✶

Tisztelt ifj. Horváth Dezső!

Ezúton értesítem, hogy dr. Kerecsen Ágoston, egyetemi tanár, Széchenyi-díjas tudós, a hazai nefrológia nagy alakja életének 94. évében rövid betegség után elhunyt. Temetésére 2027. június 28-án délelőtt 11 órától az Óbudai Köztemetőben kerül sor, amelyet a tiszteletére rendezett engesztelő szentmise követ majd az óbudai Szent Péter és Pál-főplébánia-templomban július 1-jén délelőtt 10 órától. Édesapja kezelését a professzor úr egykori tanítványa, dr. Ibrahim El Wardini veszi át. Doktor úr kéri, hogy kérjenek időpontot egy konzultációra, mert szeretné megvizsgálni az édesapját az egy év múlva esedékes vesekőműtét előtt. Vécét tessenek hozni majd a műtétre, a konzultáción erre még nem lesz szükség.

Tisztelettel,

Zsírosné Nagy Erzsébet szakasszisztens

Kecskemét, 2027. április 15.

✶

Tisztelt Szakasszisztens Asszony!

Lesújtott Kerecsen professzor halálának híre, kérem, fogadják őszinte együttérzésemet. Édesapámmal együtt mindig nagyra becsültük őt megkérdőjelezhetetlen szakmai tudásáért, emberségéért. Vallom, hogy a hazai nefrológustársadalom hatalmas alakja távozott halálával. Sajnos a temetésen nem tudok részt venni, ugyanis éppen abban az időben lesz édesapám búcsúztatása is. Így ezúton kívánom lemondani a felkínált időpontot, illetve, ha jómagam átvehetném, az sokat segítene, mivel az utóbbi időben vesém tájékán magam is erős fájdalmat érzek. Megköszönném, ha a doktor úr tudna jövőre fogadni. Természetesen a vécét mindenképp beviszem, túl sok helyet foglal a lakásban.

Tisztelettel,

ifj. Horváth Dezső

Budapest, 2027. április 17.

MATEK

TELJESEN HÜLYE VOLTAM A MATEKHOZ. Kis túlzással a négy alapműveletnél elakadtam, és nem voltam képes újra felvenni a fonalat. A szüleimet aggasztotta a helyzet, mert azt szerették volna, ha hozzájuk hasonlóan a közgázra felvételizem, minden más lehetőség elképzelhetetlen volt. Csakhogy a közgáz matektudás nélkül veszett ügy volt. Próbáltam az órákon is jobban odafigyelni, meg gyakorolni délutánonként, de legtöbbször csak néztem magam elé értetlenül; talán még kínaiul is előbb tanultam volna meg, mint a szögfüggvényeket meg a deriválást. Egy hideg november eleji hétfőn, amíg a szüleim a temetőket járták vidéken, én pedig egyedül voltam otthon, meghallottam a csengő hangját. Furcsállottam, hogy csak a bejárati ajtónál szólt, a kaputelefon előtte néma maradt, mégis ajtót nyitottam. Egy fehér öltönyös, szőke, szemüveges férfi nézett rám. Furán elmosolyodott, és megkérdezte tőlem, hogy én vagyok-e Dániel, és hogy nekem van-e szükségem korrepetálásra matematikából. Bár nem beszéltük ezt meg a szüleimmel, és meg is lepett, hogy enélkül is befizettek a magántanárhoz, elküldeni nem akartam. Tíz perccel később már az íróasztalom mellett ültünk, és olyan logikusan magyarázott el mindent, hogy oszlani kezdett a fejemben a köd. Óra végén megkérdeztem, hogy mennyivel tartozom. A szüleim hagytak pénzt pizzára, hambira, meg amire kell, de a férfi nem kért egy fillért sem. – Majd legközelebb, majd a következő leckénél törleszthetsz – jött a fura mosoly, majd szapora léptekkel távozott a lakásból. Másnap váratlanul röpdolgozatot írtunk a suliban. A tanár nem akart hinni a szemének: az egyetlen diák voltam az osztályból, aki hiba nélkül írta meg. A fehér öltönyös férfival nem beszéltünk meg újabb időpontot, de már aznap délután felbukkant nálunk. Alig hatvan perc alatt annyit tanultam, mint egy év alatt az iskolában. Valójában azt éreztem, hogy nem megérteti velem a tudományt, hanem a fejembe varázsolja. Az óra végén ismét szóba hoztam a fizetséget. Ő újra rám mosolygott, és annyit kért, tapossak el egy bogarat. Először azt hittem, rosszul hallok, vagy viccel, de kitartott mellette, hogy csak ennyit kér. Megtettem még aznap a házunkkal szemközti parkban.

Amikor a szüleim megérkeztek vidékről, és megköszöntem nekik, hogy milyen remek tanárt intéztek nekem, ők csak értetlenkedve néztek egymásra, majd rám, attól fogva viszont minden alkalomra kaptam tőlük nyolcezer forintot, hogy kifizessem a fehér öltönyöst. Amikor ismét felbukkant, már az iskolai matematikaversenyre készültünk együtt, és mindez nem került többe egy galamb elpusztításánál. Volt bennem némi rossz érzés, de aztán arra gondoltam, hogy olyan rengeteg galamb él a városban, hogy semmi sem történik, ha eggyel kevesebb lesz. A pénzt pedig minden óra után megtartottam magamnak, elhallgatva a szüleim előtt, hogy más módon rendezem a számlát a különtanárommal.

Amikor egy kutyát kellett egy autó elé löknöm a matematika OKTV megnyerése érdekében, már nem éreztem különösebben semmit. Annak azonban örültem, hogy a szüleim végre igazán büszkék lehetnek rám. Egyenes utam vezetett a közgázra, a matematikafelvételim százszázalékos lett, ilyenre állítólag tizenhét éve nem volt példa az egyetem történetében. A fehér öltönyös férfi hosszú évekre eltűnt az életemből, de nem is hiányzott. Azzal a tudással, amivel bejutottam az egyetemre, kényelmesen elvoltam az utolsó évig. Aztán a posztgraduális képzés előtt egy kicsit újra elakadtam. Ahogy sétáltam hazafelé az albérletembe, a kapu előtt ismerős alakot pillantottam meg. Semmit sem változott öt év alatt, a hófehér öltöny, a szőke haj, a szemüveg is pontosan úgy állt rajta, mint öt évvel korábban. Nem kérdeztem meg, honnan tudta, hogy szükségem van rá, hiszen mindig tudta.

Egyetlen órával később már minden a fejemben volt, amire szükségem lehetett, talán még több is. Az ár azonban, amit kért, sokkal nagyobb volt az eddigieknél. Zakója zsebéből egy nálam néhány évvel idősebb férfi fotóját vette elő. Látásból ismertem az egyetemről, talán instruktor lehetett. A fehér öltönyös színpadias mozdulattal megfordította a képet, amin a férfi adatai, szokásai voltak olvashatók apró, írott betűkkel.

– Nem ölök embert – mondtam neki, de a hangomban én is éreztem a bizonytalanságot. Ahogy hideg, világoskék szemével rám nézett, sejtettem, hogy itt nem lehet az enyém az utolsó szó.

– Valakinek meg kell halnia. Ez a fizetségem. Ha nem teszed meg, megteszi más, de annak a kezében egy másik fotó lesz – mondta halkan, mégis élesebben, mintha kiabált volna. Összerezzentem, majd némán bólintottam. Köszönés nélkül távozott.

A fiatal férfit meggyilkolni sokkal egyszerűbb volt, mint gondoltam volna. Ismerve a napi rutinját, csak követnem kellett, és a kutyához hasonlóan belökni az autó elé. Késő este volt, senki sem látta, pontosan mi is történt. Csak a férfi tudta, hogy nem véletlenül zuhant az úttestre, de ezt a tudást talán egy másodpercig sem őrizhette. Az újságokban tragikus balesetként szerepelt az eset, néhány nappal később, amikor a fehéröltönyös újra eljött, már nem éreztem félelmet, nem éreztem semmit sem. Csak a vágyat, hogy előrébb és még előrébb juthassak. Kerül, amibe kerül.

✶

Kilenc évvel később egy hűvös májusi reggelen, nem sokkal reggel kilenc után indultam el oslói szállodámból. Kicsit idétlennek éreztem magamon a szmokingot ezen a korai órán, de a hagyomány az hagyomány, azt bizony tiszteletben kell tartani. Ahogy az Oslói Egyetemhez közeledett velem a taxi, felidéztem azt a nehéz időszakot, amikor a szüleim hiába szőttek nagy terveket velem kapcsolatban, egyszerűen nem ment bele a fejembe a matematika. Aztán eszembe jutott az a nem szokványos út, ami mégis ide vezetett. Miután beléptem az aulába, csupa szmokingos férfi és elegáns nő közé, leültem a nevemmel kitáblázott bársonyszékre. Még néhány perc, és negyedik magyarként vehetem át a norvég uralkodótól az Abel-díjat és hozzá hét és fél millió norvég koronát. Ahogy a ceremónia megkezdésére vártam, szétnéztem a hatalmas teremben, és a sok fekete maskara között megpillantottam egy férfit talpig fehérben. Szőke haja volt, szemüveget viselt, és amikor egy pillanatra találkozott a tekintetünk, furán rám mosolygott.

TARTALOM

Köszönetnyilvánítás

Előszó (Laik Eszter)

Várólista

Matek

Eljövetel

Gyurka

17B

17C

A pizza

A díj

Bácsikám

Emil zserbója

Santorini

Találka

Együtt a család

Kávéházi beszélgetés

A fiú

Kiküldetés

A férfi, aki otthon felejtette a mobiltelefonját

Hotel Kikelet

A nagy alakítás

Jenő költözik

Anita eltűnt

Szenvedélyek

Véresen komoly

Isten ajándéka

Nő veszélyben

Anyák napja

Volt már

Ványa

Ervin nem jár be

Az autóstoppos

RÉNYI ÁDÁM

OSZTÁLYTALÁLKOZÓ ÉS MÁS MESÉK INKÁBB FELNŐTTEKNEK

Rényi Ádám apró, pontos megfigyelései az emberi viszonyokról, az életünkben való ügyetlen, téblábolásról, egyszerre tragikomikusak és bizsergetik meg az ember szívét. Ne higgy a látszatnak, üzenik halkan, és főképp ne higgy a boldogtalanság látszatának. Mert ha változtatni nem is mindig tudunk sorsunkon, megpróbálni azért lehet, sőt erősen ajánlott.

„Jól előkészített váratlanság! Számos színpadi műfajban ez a siker kulcsa. Fergeteges vígjátékok vagy nagyszerű krimik elképzelhetetlenek ezen írói fogás használata nélkül. Rényi Ádám többek között ebben is kiváló.”
SZIRTES TAMÁS rendező, a Madách Színház igazgatója

„Írásai egy sokszor eltemetett, de szerencsére örök életű irodalmi hagyományhoz kötik: a pesti Tabi László, az erdélyi Bajor Andor és olykor Örkény nyomában jár. Könyve egyszerre olvasható könnyed témájú novellák és véresen komoly humoreszkek gyűjteményeként. Beszélünk és elbeszélünk egymás mellett, csalunk és becsapjuk magunkat, a mellünket verjük és meghunyászkodunk – szóval élünk és túlélünk, ahogy felmenőink is tették.”
NYÁRY KRISZTIÁN író, irodalomtörténész

„Meghökkentő mesék. Kisfilmek a nagyvilágból. Egypercesek. Mindez Rényi Ádám módra. Abszurd villanások egy csupa szív világból.”
GRECSÓ KRISZTIÁN író

RÉNYI ÁDÁM

A BEZZEGGYEREK ÉS MÁS FELNŐTTMESÉK

Hogyan maradhatunk életben, ha maga a halál keres fel minket otthonunkban?

Mit tehetünk, ha egy reggel egy Kossuth-díjas színművész testében ébredünk?

Mi lesz a sorsa a mesés afrikai örökségnek?

Mi történik, ha egy idős hölgy élete alkonyán talál rá gyerekkori barátnőjére?

Mivel vegyünk rá egy megbízhatatlan kivitelezőt, hogy fejezze be végre a soha el nem készülő lakásfelújítást?

A nagysikerű Osztálytalálkozó után Rényi Ádám újabb felnőttmesékben mutatja meg gyarlóságainkat, vágyainkat, furcsaságainkat és azt, hogy hogyan találunk kiutat a legabszurdabb helyzetekből is, miközben gyakran elbukunk a hétköznapok küzdelmeiben.

„A novelláskötet minden darabja az élet abszurditására épül. Elkezdődik egy mindennapi történet és a végén valami meglepő, nem szokványos fordulattal zárul. Olyan, mintha egy izgalmas krimit olvasnánk. Talán ezért is faljuk olyan mohón a sorokat. Intellektuális kalandoroknak kifejezetten ajánlott olvasmány.”
MÁRTON ANDRÁS, Jászai Mari-díjas színész, rendező, egykori diplomata

„Takarékos terjedelem, egy írás egy ötlet; a hétköznapiból örkényi hagyományokon alapuló, könnyed átjárás poénba vagy abszurd bölcseletbe.”
EGRESSY ZOLTÁN, József Attila-díjas író

RÉNYI ÁDÁM

ERIKA NÉNI ÉS TOVÁBBI FELNŐTTMESÉK

Miért kerül kínos helyzetbe a népszerű író a saját könyvheti dedikálásán? Hogyan menti meg a nagymama leleményessége a tragikus fordulatot vevő családi ünnepet? És mi történik, amikor kivételesen az egyébként elfoglalt apuka vesz részt a szülői értekezleten?

Rényi Ádám világának minden részlete és szereplője olyan ismerős lehet az olvasónak, hogy már-már gyanakodni kezd: az író belelát az életébe, sőt, akár legféltettebb titkaiba.

Aki ismeri az Osztálytalálkozót és A bezzeggyereket, vagy látta az ezek alapján készült nagy sikerű színházi előadást, azt nem kell meggyőzni róla, miért érdemes kézbe venni az Erika nénit. Aki pedig csak most ismerkedik a szerző fanyar, kacagtató, groteszk, talányos világával, annak nem ígérhetünk mást, mint nevetést és könnyeket. (Itt-ott még egy kis vér is akad majd…)

„Nehéz feladat szellemeset írni a szellemesről, groteszket a groteszkről, abszurdot az abszurdról, jót írni a jóról. De szerencsére nem írni kell róla, hanem el kell olvasni Rényi Ádám remekeit.”
GÁLVÖLGYI JÁNOS, Kossuth- és Jászai Mari-díjas színművész, érdemes művész

21. Század Kiadó – XXI. Század Kiadó Kft., Budapest

Felelős kiadó Bárdos András és Rényi Ádám

Kiadványfelelős Kovács-Rényi Anna

Szerkesztette Laik Eszter

Korrektúra Bérci Ágnes

Borítóterv Somogyi Péter

Tördelés Váraljai Nóra

Elektronikus változat Ambrose Montanus

Felhasznált betűtípusok

EB Garamond – SIL Open Font License

Noto Sans Symbols 2 – SIL Open Font License

Overpass – SIL Open Font License

Source Serif 4 – SIL Open Font License