Az elnök

Bakos Péter

Bakos Péter - Az elnök

© Bakos Péter © Book Dreams Kiadó

Minden jog fenntartva!

A szöveget gondozta: Fáy Linett

Borítóterv: Bárdos Melinda

Képek forrása: Shutterstock

Book Dreams Kiadó

info@bookdreams.hu • www.bookdreams.hu

facebook.com/bookdreamskiado

instagram.com/bookdreamskiado

ISBN: 9789635863082

Book Dreams Kiadó

2025

Köszönetnyilvánítás

Köszönöm szépen Emy Dustnak és a Book Dreams kiadónak a sok segítséget, és bizalmat.

Köszönöm szépen Fáy Linettnek, a szerkesztőmnek a közös munkát, támogatást és a segítséget.

Első fejezet

A fővárostól pár kilométerre található magánbirtokon már megszokták a biztonsági személyzet jelenlétét. A nagy, kétszintes „L” alakú, közel nyolcszáz négyzetméteres házban, és az ahhoz tartozó, több hektár nagyságú uradalmon körülbelül három tucat biztonsági ember bóklászik, hogy az ország miniszterelnökére és annak személyzetére vigyázzon. Hosszú évek óta végzik ezt a munkát nem kis fizetésért cserébe, melyet bárki megirigyelhet. Ebből kifolyólag pedig miden pillanatban a maximumot nyújtják, és ha kell, az életüket is feláldozzák.

Legfőképpen igaz ez az elnökre, aki már a sokadik ciklusát tölti, és ennek köszönhetően egyre több ellenségre tesz szert. Ezzel teljesen tisztában van, éppen ezért veszi magát körül ekkora biztonsági személyzettel. Persze itt a birtokon kisebb az esélye annak, hogy támadás éri. A személyzet minden rezdülését nyomon követik. Nem csak munka közben, hanem a magánéletében is. Ez is része ennek a létnek, és habár a személyzet erről nincs tájékoztatva, ők sejtik mindezt, és vállalják, mert még a legalantasabb munkákat végzők fizetése is többszöröse az ugyanezt a munkát végző átlag polgárokénál.

A mai nap sem különb a többinél. Az elnök reggel kilenc után pár perccel érkezik meg. A biztonsági személyzet minden tagja a helyén van. Az elnök, Vince, teljes nevén Magyar Vince és a belügyminiszter Kárpáti Zsolt, becenevén Zsozso - amit Vince akasztott rá még a korai éveikben. Valamint a testőrségének vezetője, és egyben az egyik legfőbb bizalmasa, Tóth Levente a birtok hátsó részén lévő nagy zöld legelő bejáratánál állnak, és várnak, hogy megérkezzen a külügyminiszter, Nagy Tibor, aki pár hónapja szerezte meg a pilóta jogosítványát, és azóta sok időt tölt a levegőben helikoptert vezetve, hogy még rutinosabbá váljon. Tibor párszor már felajánlotta Vincének, hogy elviszi egy útra, de az elnök mindig ellenállt. Sosem szeretett repülni. Nem érzi magát biztonságban odafent. Viszont, ha már repülni kell, akkor inkább a legjobbakra bízza magát. Éppen ezért itt van vele a pilótája is, aki majd átveszi a helikoptert, hogy aztán azzal Kecskemétre repülhessenek. A belföldi utakat szinte mindig autóval teszik meg, most viszont egy légi bemutatóval összekötött találkozón vesznek majd részt, amire hatásosabb belépő lehet egy helikopter.

- Már itt kellene lennie! - Vince idegesen pillant a bal csuklóján lévő órájára, majd komoran az ég felé tekint abba az irányba, ahonnan a helikopter várható. A nyaka kissé beállt a reggeli edzéstől, túlerőltette a súlyok emelését. Napok óta ezt teszi mióta a média kikezdte a tökéletes, izmos alakját. Pedig csak pár kilóról van szó. Sok helyen arról cikkeztek, hogyha így folytatja, akkor kockás hasa helyén sörhas lesz. Erre pedig rá kell cáfolnia. Egész életében sportolt, edzett, és mióta az eszét tudja, azóta jár edzőterembe, hogy fitt maradjon. Kisugárzása pedig ennek köszönhetően egy erős, magabiztos emberről árulkodik, aki tiszteletet parancsoló karizmával bír.

- Még időben vagyunk -fordul felé Zsolt, aki ma különlegesen jó hangulatban van.

- Persze, de szeretek időben elindulni - pillant Zsoltra Vince.

- Ott jön! -mutat az ég felé Zsolt.

- Na, végre! -sóhajt megkönnyebbülve Vince, miközben megszólal zsebében a mobilja. Belenyúl érte, majd a kijelzőre tekint. Ismeretlen szám. Egy pillanatra vacillál. Nem szokott felvenni ilyen számokat, és nem is ér rá trécselni. Ám eszébe jut, hogy lehet az unokája keresi, aki a napokban kapott új telefont, és megígérte neki, hogy fel fogja hívni. A fia azt mondta, hogy elküldi neki az új telefonszámot, amint meglesz a telefon, de nem tette. Biztos elfelejtette. Ez nem vall rá ugyan, de előfordulhat. A telefon szüntelenül rezeg. Vince végül megadja magát, rányom a zöld telefonkagyló jelére, és a füléhez emeli a készüléket.

- Üdvözlöm elnök úr! -ismeretlen, gépies férfihang szól a vonal túloldaláról.

Vince arca kikerekedik a meglepettségtől. Nem szokták idegenek hívni. Még sosem volt hasonló hívása.

- Kivel beszélek? - teszi fel a kérdést, miközben a mellette állókra tekint, akik érdeklődve néznek rá.

- Most a lényeg csak a mondandó lesz, nem pedig az, hogy ki mondja -hallatszik a cinikus férfihang.

- Sajnálom, de le kell tennem - Leventére pillant, aki a füléhez kapja a saját készülékét, mely az elnökéhez van párosítva, így azonnal hallhat minden beszélgetést.

- Nem teheti, mert akkor ártatlanok fognak meghalni -emeli meg kicsit a hangját. - Bombát helyeztem el hat iskolában és hat óvodában. Ha nem teszi azt, amit mondok, akkor sorra felrobbantom őket.

- Nem hiszek magának -feszülten markolja a telefont, de közben sikerül úrrá lenni az érzelmein. Tudja, hogy ezek után beszéltetnie kell a vonal másik végén lévőt ahhoz, hogy a biztonságiak lenyomozhassák a hívást.

- Nem kell hinnie. Én sem hinnék magamnak, de éppen ezért készültem fel, úgyhogy tartok önnek egy kis bemutatót, hogy hinni tudjon nekem. - Pár másodpercre elhallgat. -Bumm! - szólal meg végül, és ahogy kimondja, óriási robbanás zaja rázza meg a környéket. A birtokon lévők kivétel nélkül a robaj felé kapják a fejüket. A külügyminiszter gépe felrobbant a levegőben. A darabjai pedig egymás után csapódnak be tőlük pár száz méterre, a friss szántásba, melyen nemrég még kukoricaszárak törtek az ég felé. - Remélem most már hisz nekem elnök úr.

- Mit tett?! - Elakadt lélegzettel nyögi a telefonba - Mit akar? - Idegesen és rémülten nyögi szavait.

- Az csak önre és rám tartozik, nem pedig a csatlósaira. Kérem, menjen az autójához, és üljön be a volán mögé.

- Nem teheted! - szól rá komor tekintettel Levente.

- Elkezdek visszafelé számolni elnök úr, amikor a nullához érek, akkor már egy gyermekekkel teli épület fog a levegőbe repülni.

- Várjon! -üvölt ingerülten Vince.

- Öt, négy. - A férfi a vonal túloldalán azonban nem vár.

- Megyek! - Olyan erősen szorítja a telefont, hogy szinte szétroppantja ujjaival.

- Nem mehetsz! - Levente elkapja Vince karját.

- Nincs más választásom - néz mélyen a férfi szemébe Vince.

- Adja át a telefont neki, elnök úr! Az autója kesztyűtartójában van egy másik, amit nem hallgatnak le.

- Derítsd ki, hogy ki ez! - Komor tekintettel hadarja, majd átadja a telefont. A vonal megszakad, ő pedig elindul az autó felé.

Második fejezet

- Szia hétalvó! -Róbert lép be a kislánya, Hanna szobájába, aki még az ágyában fekszik.

Hanna felpillant rá, majd a nyakáig magára húzza a paplant. Nem szeretne még felkelni. Minden reggel eljátssza ezt. Robi bemegy hozzá, felkapcsolja a villanyt, majd hagyja ébredezni. Míg Hanna lustálkodik, addig apukája a konyhába megy, hogy kávét készítsen, és egy Nutellás kenyeret kenjen a kislánynak.

- Szia, kicsim! - köszön Kingának, a feleségének, aki, mint mindig, ma is megelőzte őt a konyhában.

- Szia! - Kinga a férje felé fordul, és odalép hozzá, hogy megpuszilja. A reggeli rutin részeként Robi magához húzza, és hosszan megöleli.

- Jól aludtál? - kérdezi, mint mindig.

- Remekül - válaszol a nő, miközben feltöri a tojásokat a reggeli rántottához. - Te?

- Fogjuk rá - sóhajt mélyről.

- Még mindig a tegnap esti hívás bánt? - kérdezi aggódva.

- Nem csak az - fúj nagyot Robi, miközben előveszi a Nutellát és a kenyeret -, hanem ez az egész. A VillTech egyszerűen ellehetetlenített. Sorra vették el az ügyfeleimet. Kivásárolták őket a szerződéseikből, én pedig kiszorultam a piacról -részletezi bosszúsan.

- Ez a legjobb megoldás - céloz Kinga a férje nehezen meghozott döntésére. Robi sosem volt elveszett ember, eddig minden nehézséggel megküzdött, ezért Kinga úgy gondolja ezt is meg fogja oldani.

- Vagy, ha elrabolnám az elnököt, és rákényszeríteném, hogy számolja fel a korrupt bandáját - jegyzi meg cinikusan a férfi.

- Ez még viccnek is rossz -a nő a tányérra teszi a rántottát, majd a pult mögötti asztalhoz ül, amin már ott gőzölög a teája. Belekortyol, azután Robira néz. - Mérlegelted az ajánlatukat, és a legjobb döntést hoztad. A kérdés az, hogy a vezető pozíciót elfogadod-e?

- Azt akarod, hogy álljak be közéjük? - bosszankodik Robi.

- Azt akarom, hogy boldog légy. Rég volt már, hogy megalapítottad a céged. Rengeteg mindent elértél. Itt a házunk, az autóink, Hanna. Megvan mindenünk. Az a vezetői pozíció menne neked. Az embereid sem veszítenék el a főnöküket, és az időbeosztásod is kiegyensúlyozottabb lenne, valamint nem kellene stresszelned a cég miatt - sorolja az érveket, bár számára a férje döntése mindegy, mert csak az érdekli, hogy valóban boldog legyen.

- Ez nem ilyen egyszerű - csóválja meg a fejét. Kiönti a kávéját az epres bögréjébe, amit még Hanna választott neki a szupermarketben tavaly karácsonykor, majd a megkent kenyérrel együtt az asztalhoz lép, és csatlakozik a feleségéhez.

- Tudom - sajnálja a férjét, és azt, hogy az élet ilyen igazságtalan vele.

Felépített egy komoly céget, embereket vett fel, és rengeteg megbízást kapott az évek alatt. Viszont a kormány és korrupt hálózata őt is megtalálta. A miniszterelnök legjobb barátjának, a villanyszerelőből lett multimillárdosnak a cége egy éve elkezdte a kiberbiztonsági cégeket felvásárolni, és olyan globális vállalatba egyesíteni őket, amely monopol helyzetet teremthet a piacon. Már csak pár cég van az országban, akiket nem sikerült eddig felvásárolniuk. Köztük van Robi cége is. A gigacég ajánlatai sokkal jobbak az ő ajánlatainál. Kisebb összegért, többet vállalnak, miközben a tehetséges dolgozókat is begyűjtik magasabb bérajánlattal, és egyéb juttatásokkal.

- Én csak nem akarom, hogy belebetegedj ebbe.

- Szóval azt mondod, fogadjam el?

- A végsőkig támogatlak, tudod. Csak aggódom érted -megérinti a férfi kezét -, és aggódom a családunkért is. Van pénzünk. Abból, amit ők ajánlanak bőven meg tudunk élni. Itt van az én fizetésem is még, szóval megleszünk.

- Ez igaz -ért egyet részben, ugyanakkor vannak kétségei - , de mi van akkor, ha felvesznek, majd fél év múlva elbocsátanak? Ne feledd, az ilyen cégek bármikor, bármit megtehetnek.

- Akkor is megleszünk. Amit a cégedért kínálnak, abból a pénzből évekig kihúzzuk, akkor is, ha csak én dolgozom. Emiatt viszont nem aggódom, mert az egyik legjobb programozó és fejlesztő vagy az országban. Nem engednének el olyan könnyen. Ha meg mégis, akkor sok külföldi cég van, akiknek dolgozhatsz itthonról.

- Igen. A VillTech-nek nem tudnék dolgozni. Az eladás viszont jó opció, megvan a szerződés. A srácok odabent tudják, milyen feltétellel adom el a céget - pörög az agya a kávétól. Hirtelen jó ötletnek tűnik ellenállni, de ez a pozitív hozzáállás nem fog sokáig kitartani. Robi erős személyiség, de a kétségek hamar úrrá tudnak lenni rajta. Maga miatt elmenne a legvégsőkig is, viszont családja van, akikért felel. Miattuk mérlegelnie kell minden lehetőséget. Határidőt nem kapott, a VillTech ajánlata visszavonásig érvényes, viszont az idő ellene dolgozik.

- Na, ezt a pozitivitást szeretem -mosolyog, majd tekintetét férjéről a boltív felé irányítja, ami az étkezőt a nappalival köti össze. Ott ugyanis megjelenik Hanna a kis plüss tigrisével. Mamuszával végig csoszog a hideg járólapon, majd kihúzza a székét, és álmos tekintettel harap a Nutellával megkent kenyerébe.

Harmadik fejezet

- Értesítettem a terrorelhárítást, mozgósítanak mindenkit - néz idegesen Zsolt Leventére.

- Nem fogok itt állni és várni. Megvannak a saját embereim, velük fogom Vincét megmenteni.

- Nem! - mordul rá határozottan Zsolt. - Ezt most együtt fogjuk csinálni. Megkapsz mindent, de én irányítok.

- Mit akarsz? Bevetni a médiát? Vagy mozgósítani az egész országot? - vizslatja hitetlenül. - Hallottad, bombák vannak mindenütt.

- Vagy csak blöffölt. - Zsolt próbálja a kezében tartani az irányítást.

- A külügyminiszter is csak egy blöff volt? - vágja a kérdést a képébe Levente.

- Nem -Zsolt nehezen, de belátja, hogy ebben most Leventének van igaza. - Értesítem a családját, és intézem a médiát. Egyelőre senki sem tudhat meg erről az egészről semmit.

- Elrendelem a hírzárlatot - végre egyet értenek -, és lenyomozom a fickó mobilját. Vince családjának viszont nem szabad szólnunk - szól határozottan Levente.

- Igazad van -Zsoltnak nehéz kimondania, de belátja. - A család is célpont lehet. Diszkréten erősítsd meg a védelmüket.

- Intézem. - Levente beül az autójába, és elindul. A csapata közben rááll Vince telefonjára, hogy lenyomozzák a hívó felet.

Negyedik fejezet

Az elhagyatott kavicsbánya földes útja porzik az elnök autója alatt, ahogy halad egyre beljebb a bánya irányába.

- Mégis ki maga? - A félelem hullámokban tör Vincére. Próbálja elnyomni, és erős maradni, de ahogy telik az idő, úgy lesz egyre nehezebb feladat ez számára.

- Ez az ötvenmilliós kérdés, amire a választ önnek kell majd kitalálnia. - A titokzatos férfi hangja továbbra is nyugodt.

- Nem fair, hogy maga ismer engem, én viszont nem ismerem önt. - Az elnök tovább próbálkozik.

- Az utunk során majd megismerhet, elnök úr. Ne legyen türelmetlen. Lesz bőven időnk egymásra.

- Ezek szerint nem ez a végállomás? - Egész eddig azt hitte, hogy azért hajtat vele ide, hogy megölje.

- Nem – nevet fel -, ne féljen már ennyire, elnök úr. Nem akarom önt bántani. Végigcsináljuk ezt együtt, aztán a végén szabadon távozhat.

- Valahogy ez túl könnyen hangzik. -Vince nem hisz a telefon túloldalán lévőnek.

- Nézze, elnök úr, én nem a haveri köréhez tartozom. Őszinte ember vagyok, amit mondok, az úgy is lesz.

- Maga egy terrorista! Egy szavát sem hiszem el - förmed rá az elnök.

- Na, na, kérem! Én sem ordibálok magával, maga se tegye. Nem szép dolog ez egy ilyen pozícióban lévő embertől - teszi helyre az elnököt.

- Szívesen lenne a pozíciómban? - kérdezi Vince hunyorogva.

- Nem -a férfi ismét felnevet. - Ezt meghagyom önnek. Mi viszont megérkeztünk, parkoljon le a bordó Mercedes mellé, és szálljon ki.

- Mit akar tőlem? -Vince leparkol, és szemügyre veszi az elhagyatott kavicsbányát. Sehol egy lélek, a főút is túl messze van. Rossz érzés keríti hatalmába, ahogy tudatosul benne, hogy teljesen egyedül van.

- Már mondtam. Ne kérdezgesse ugyanazt újra, meg újra. Inkább szálljon ki, és kezdjem el vetkőzni! - adja ki a parancsot az elrablója.

- Vetkőzzek? -meglepetten kérdez vissza az elnök.

- Teljesen meztelenre. A levetett ruhákat dobja az autójába. A másik autóban talál új ruhákat, azokat vegye fel.

- Miért tenném? - Vince nem akar levetkőzni, és nem akar másik ruhákat.

- Ne játszadozzon velem! - utasítja a férfi. - Pontosan tudja, hogy miért kell ezt tennie. Nem vagyok ostoba, tudom, hogy a ruháiba nyomkövetők vannak rejtve. Amíg azok magán vannak, addig mi nem lehetünk kettesben.

- Nincsenek nyomkövetők -próbálkozik meggyőzni a férfit Vince, hátha sikerrel jár. Minden ruhájában vannak jeladók elrablás esetére. Így pillanatok alatt meg tudják találni, és kiszabadítani, ha erre szükség lenne.

- Ne akarja, elnök bácsi. - Nem tetszik neki a folyamatos ellenállás, de felkészült rá. Elég jól ismeri az elnököt, így jól tudja, hogy mennyire makacs és kitartó. Viszont őt sem ejtették a fejére, nem lehet hülyének nézni, és nem fog engedni. Van egy terve, amit véghez fog vinni.

- Mit ne akarjak? - értetlenkedik Vince.

- Hogy bummot mondjak - válaszol a férfi.

- Azért, mert nem vagyok hajlandó átöltözni?

- Azért, mert nem akarja azt tenni, amit kérek öntől - felel a férfi.

- Ne tegye ezt! Csak mondja meg, mit akar, kérem. - Úgy hiszi, ha elég sokáig beszélteti, akkor Levente majd rátalál, és elkapja, ő pedig megmenekül.

- Bumm! - mondja a férfi teljesen nyugodt hangon, majd robbanás zaja hallatszik, amitől Vince megijed, és ösztönösen ugrik meg. A távolban az ég felé fekete füstfelhő száll fel.

- Mit tett? – ordít idegesen a telefonba Vince.

- Egy óvodával kevesebb, Vince - felel teljesen nyugodt hangon. - Folytatja az ellenállást, vagy nekiáll végre levetkőzni?

- Maga rohadék! -ingerülten és rémülten üvölt a telefonba.

- Jöhet még egy bumm? - A férfi még mindig teljesen nyugodt.

- Ezért meg fog fizetni! - reszket minden porcikája. Szeretné elkapni, és megfojtani a vonal másik végén lévőt. Dühe mérhetetlenül megnő.

- Kiszállás! - utasítja.

- Kiszállok! Jól van - Vince megadja magát, kiszáll a kocsiból. A füstfelhő felé bámul, kihangosítja a telefont, és az autó tetejére teszi, majd a nyitott ajtón át beszórja a ruháit a vezetőülésre.

- Az alsógatyát is - szól a kihangosított telefonon keresztül a férfi.

- Rendben – dobja be az alsónadrágot is.

- Ügyes, megy ez önnek, elnök úr - dicséri meg. – Most pedig menjen a bordó autóhoz. A hátsó ülésen hagytam önnek egy fehér pólót, farmert, cipőt és kabátot. Meg persze zoknit, és alsónadrágot is. Öltözzön, aztán indulunk.

- Hogy volt képes ennyi ártatlan gyerekkel végezni? – lép dideregve az autóhoz, miközben felteszi a kérdést. Ráfog a kilincsre, az autó ajtaja nem nyílik. - Zárva van - jegyzi meg miközben egyre jobban fázik. A késő őszi idő nem épp a kedvenc évszaka. Jobb szereti a nyarat, a harminc fok feletti hőmérsékletet és a perzselő napsütést.

- Ja igen – nevet ismét. - Elfelejtettem mondani. Kulcs a bal első ajtónál lévő kerék mögött.

- Remek – hasal le, és közben meztelen testébe mar a zord, hideg kavicsos talaj. Próbálja kitapogatni a kulcsot, és mielőbb megszerezni azt, hogy végre hozzájusson a ruhákhoz. -Megvan! - Megkönnyebbülve egyenesedik fel, miután a kezébe került a kulcs. Rányom a nyitógombra, majd ráfog a kilincsre, az ajtó kinyílik.

- Gyerünk, öltözzön! Nehogy megfázzon itt nekem. - Vince alig két perc alatt magára kapja a ruhákat. - Ügyes. Remélem minden darab passzol, és nem feszülnek sehol sem.

- Pont jók - húzza fel a barna kabát cipzárját, és megkönnyebbül, ahogy teste kezd magához térni a hideg okozta trauma után.

- Szuper! Akkor pattanjon be, és induljunk.

- Mégis hova? -kérdezi vonakodva Vince.

- A GPS majd irányítja, ne aggódjon - felel, miközben Vince beül, behelyezi a kulcsot és beindítja a motort. Erre bekapcsol a beépített GPS is, és a női hang utasítást ad. -Adjon gázt, elnök úr, nem érünk rá itt dekkolni.

- Indulok – lép megadóan a gázpedálra Vince. Elindul vissza, a főút felé. Amikor már kellő távolságba ér az autójától, akkor hirtelen robbanás zaja hallatszik.

- Elnézést, nem szóltam. Csak egy kis óvintézkedés - céloz a férfi a felrobbantott elnöki autóra, melynek égő roncsát Vince jól látja a visszapillantótükörből.

Ötödik fejezet

- Mi a fasz? -Levente gázt ad, miközben a telefonba üvölt. Bálint, a háttércsapatát irányító embere épp most közölte vele, hogy felrobbant egy óvoda. - Mi a fasz tart eddig? -üvölt tovább.

- Felkészült a fickó. - Megszeppenve magyarázkodik Bálint, miközben a harmadik emeleten lévő irodája ablakán bámul kifelé, mely épp a Dunára és a város budai oldalára ad kilátást.

- Azt hittem, ti is felkészültek vagytok, bazdmeg’! -Idegesen rántja meg a kormányt, és cikázik az autók között, miközben a robbanás helyszínére tart.

- Azok vagyunk, de ehhez több idő kell.

- Vagy jobb csapat -sóhajt nagyot. Összeszedi a gondolatait, majd a telefonjára néz, mely az anyósülésen hever. Fülében recseg a headset, hallja, ahogy Bálint ütemesen szuszog. -Nekünk a legjobbak kellenek. Ki a legjobb? - teszi fel ingerülten a kérdést.

- Kovács Róbert. Átküldöm a számát.

- Azonnal! -kinyomja a fülest. A telefon másodperceken belül csippan: üzenet Bálinttól. Felkapja, kijelöli a számot és tárcsáz. A vonal búg, majd beleszól egy mély férfihang.

- Kovács Róbert. - Kimérten mutatkozik be.

- Tóth Levente vagyok, a miniszterelnök embere.

- Tudom, ki maga -még mindig kimért. - Mit akar?

- A segítségét. Vészhelyzet alakult ki, és a segítségére lenne szükségem -újabb bal kanyar, majd befordul az utcába, melyben az óvoda található. Az utcát kisebb tömeg lepte el. Több rendőrautó parkol a felrobbantott intézmény elött, miközben mentők érkeznek a helyszínre, a tűzoltók pedig már csomagolnak, mert szerencsére hamar sikerült eloltaniuk a felcsapó lángokat.

- Akkor rossz számot hívott - mondja Robi lekezelően.

- Nézze, az elnök, az ország, és a lakosok is veszélyben vannak. Csak maga segíthet nekünk - lassít, és megáll pár méterre az út szélén. - Ne szórakozzon velem!

- Maguk kezdték, amikor ellehetetlenítették a cégem. Sok szerencsét. - A vonal megszakad.

- Róbert! - üvölt Levente, de már hiába. - Makacs faszfej! Rohadj meg! - löki ki az autója ajtaját, és szinte kiugrik belőle. A kezében lévő telefonra pillant, majd a zsebébe csúsztatja. Most nincs ideje visszahívni. A felrobbant épület felé rohan, míg egy rendőr elé nem áll.

- Nem mehet közelebb! - szól rá illedelmesen, de határozottan.

- Tóth Levente – kapja elő az igazolványát, felmutatja a rendőr pedig oldalra lép, hogy elengedje.

- Mit keres itt egy elnöki zsoldos? - Izabella pár perce érkezett, egyből felismerte Leventét, akivel korábban együtt dolgoztak a terrorelhárításnál.

- Te mit keresel itt? - néz rá meglepetten a férfi.

- Zsolt hívott, hogy segítsek be - felel -, mert úgy tűnik, te nem állsz a helyzet magaslatán.

- Zsolt téved - mordul rá.

- Zsolt sosem téved -szúr oda. - Kell a segítségem.

- Megoldom, rajta vagyok -Leventét elönti a düh. Nem elég neki, hogy az elnököt elrabolták, a csapata bénázik, aki tudna segíteni nemet mond, felrobbant ez az óvoda, még Izabellát is mellé kérik, mert szerintük ő nem képes ezt megoldani.

- Az ide kevés - jegyzi meg a nő, és tovább indulnak. - Mázli, hogy az épület üres volt.

- Üres? - Meglepetten fordul felé a férfi.

- Igen, üres. Felújítás miatt két hete bezárt. Ma még munkások sem voltak itt, szóval nem sérült meg senki. A merénylő pontosan tudja, hogy mit tesz.

- Felrobbantotta a külügyminisztert - mondja idegesen Levente.

- Az egy pöcs volt! -bukik ki a nő száján. - Bocs.

- Ennyi? - emeli meg a szemöldökét Levente.

- Ez a véleményem, meg szerintem másoké is. Az emberünk viszont nem fog leállni. Nem tudom, mit tervez, de végig fogja csinálni, ha nem állítjuk meg. Szóval induljunk -mondja Izabella, és elindul az autója irányába.

- Hova? - Nem érti Levente, hogy hova akar a nő menni. Itt volt a robbantást, itt kellene kutakodniuk, és elindulniuk valamilyen nyomon.

- Nem tudod? - kérdezi kicsit cinikusan a nő.

- Nem - válaszol ingerülten Levente.

- A közeli bányánál is volt egy robbanás. Egy autó robbant fel. Olyan, mint amivel Vince elhajtott.

- Megölte? - Riadtan kérdezi Levente.

- Kötve hiszem -válaszol egyszerűen Izabella. - Ülj be, elviszlek - mutat a kék BMW-re.

- Inkább az enyémmel menjünk, ezt meg hagyd itt - indul tovább Levente.

- Ahogy akarod -követi a férfit, majd beül mellé.

Hatodik fejezet

- Min töprengsz? - Kinga óvatosan teszi fel a kérdést férjének, aki vele szemben ül a törzshelyükön, egy kis étteremben a falujukban. Régen minden nap itt találkoztak délben, hogy együtt ebédeljenek, manapság viszont már csak ritkán van erre alkalmuk.

- Hívott az elnök embere - emeli fel a tekintetét üres tányérjáról, melyben nemrég még tyúkhúsleves illatozott.

- Mit akart? - Kíváncsian vizslatja.

- Nem adtam neki lehetőséget, hogy kifejtse. A döntést már meghoztam: Hagyjanak békén! -válaszol dühtől elvörösödött arccal.

- Akkor sikerült dönteni? - kérdezi bizakodva Kinga.

- Igen, döntöttem. Pénteken délután írjuk alá a szerződést.