1. fejezet

- Gyere – érintette meg Kai erős karja a hátamat. – Lelépünk innen – fogta meg a vállamat egy jó testőrhöz méltón, és kivezetett a házból.

Ott hagytunk egy nagy verekedést, ami a hokisok és a lacrosse-sok között bontakozott ki. Miát is magára kellett hagynom, hiszen a házban lakik. Bármennyire se akartam jelen helyzetben elszakadni tőle, Kai nem hagyott más választást. Nem hibáztathattam érte, mert csak a munkáját végezte.

Mia Montgomery az utóbbi időben a legjobb barátnőm lett. Mindenben megbíztam benne, és bármikor számíthattam rá, amikor csak kellett. Valami zajlott közötte és a másik gyerekkori barátom, Nate Hastings között. Nate-tel nőttem fel, egész általános iskoláig barátok voltunk, ott már kevésbé tartottuk egymással a kapcsolatot. Végül ő máshova ment már gimibe, és az egyetemen keresztezte újból egymást az utunk.

Kinyitotta nekem Kai az autó ajtaját. Miután beültem, ő is követte a példám a másik oldalra. Intett a sofőrnek, Grahamnek, hogy indulhatunk.

- Miért hagytad cserben őket? – kérdeztem Kai-tól.

Kai Stone-t a testőrömként fogadta fel az apám, bár nem volt sok dolga. Nem mintha az elődeinek lett volna. Általában csak azért mentek el Kai előtt a felesküdött védelmezőim, mert nagyon a terhükre voltam állításuk szerint. Velem kellett jönniük a különböző bulikra, estékre, bálokra, még az egyetemre is, de szerencsére általában kint vártak. A közelben elidőztek valahol. Mikor felmondtak, mindig azt mondták, hogy túlságosan fárasztó vagyok nekik az el nem fogyó energiámmal, és a folyamatos beszédemmel. Eleinte nem zavart, hogy mind leléptek, mert egyikük sem volt valami nagy Adonisz számomra. Ha már folyamatosan mellettem kellett lenniük, a megjelenésük sokat jelentett. Sok személyt ijesztettek el, vagy állítottak meg abban, hogy bárki közeledjen felém. Általában idősebbek voltak, ezért sokan hitték, hogy rokonaim. Kai az első, aki jól néz ki, nagyjából korombeli, és még pólón keresztül is csodásan festenek a hasizmai. Hazudnék, ha azt mondanám, hogy nem képzeltem még el póló nélkül. Mégis csak a testőröm volt, és apa azonnal kirúgná, ha megtudná, hogy bejön, vagy esetleg kavarok vele. Bár nem hinném, hogy Kai akar tőlem bármit is. Régebben járt egy másik jó barátnőmmel, aki az első szerelme volt. Lia Hammingway-el. Mia szerint még mindig szereti, és nem egy hamar fogja őt elfelejteni, hiába jár már Lia Dean Lockwooddal. Kai még tavaly is képes volt kockáztatni az életét miatta. Ezért lesz majd egyszer belőle egy fantasztikus testőr.

- Nem hagytam cserben őket – védte magát Kai. – Már szinte az összes hokis feküdt, amikor eljöttünk. Amúgy is, az én feladatom a te védelmed.

- Mert ott aztán nagy veszélyben voltam – válaszoltam cinikusan.

- Mondj csak bármit, de a testőröd vagyok. És mindig meg foglak védeni – nézett a szemembe.

Hirtelen túl szűknek éreztem az autót. Pont megálltunk meglepetésemre. Rövidebbnek tűnt az út, mint általában. Kai kiszállt az autóból, és jött volna nyitni nekem az ajtót. Gyorsabb voltam nála, és már a kocsi mellett álltam, mire ő odaért. Erre csak megforgatta a szemét, és a bejárati ajtóhoz nagyobb léptekkel sietett. Sosem értettem, miért csinálja ezt, hiszen a testőröm, nem az ajtó nyitogatom. Nem egy hercegnő vagy királynő voltam, aki elvárja, hogy megtegyék neki.

Mire beértünk a házba, már szétváltak az útjaink. Csak a házon kívül kellett mindig mellettem lennie. Ő ezt be is tartotta. Bent szinte sosem láttam, még úgy sem, hogy elvileg a mellettem lévő szobában aludt.

Elalvás előtt írtam Miának, hogy mi történt, mert egy kicsit aggódtam miattuk. Hiába tudtam, hogy mindig mindenkit levernek, mielőtt még eljöttem volna, kaptak pár kemény ütést. Például szegény Aaron Palmer belement egybe, ami pont az orrát találta el. Nem foglalkozott vele, hogy mennyire vérzik. Lex Lawton viszont ütötte ki az egyiket a másik után. Nem volt nagy, izmos alak, de mégis sok erő lakozott benne. Abban nem kételkedem, hogy neki is kockák rejlettek a pólója alatt. Az utóbbi időben ismertem meg. Eleinte nem foglalkoztam jobban vele, mint bármelyik más fiúval. Egy lacrosse-osként tartottam számon, akinek az élete a bulizás és a csajozás körül forog. Az egyetemen be lettünk osztva egyszer egy közös munkára. Megismertem ennek köszönhetően egy másik oldalát, amit nem mutatott a külvilág felé. Kezdtem máshogy gondolni rá, mint azelőtt. Sokat nőtt a szememben, és neki köszönhetően én is elkezdtem bulikba járni, hogy kikapcsolódjak, és elmeneküljek a hatalmas házban kialakult magánytól.

…

Reggelre jött az üzenet Miától, hogy miután kihívta a rendőrséget, minden jó lett. A részleteket később, élőben akarta megosztani velem. Úgy éreztem sokkal inkább szó lesz Nate-ről, mint a történtekről.

Gyorsan összekészültem, és mikor kiléptem a házból, Kai az autó mellett várt már rám. Épp beszélgetett a Grahammel. Szó nélkül nyitotta az ajtót, amikor észrevett. Ugyanezt meg akarta csinálni az egyetem előtt is, de nem engedtem neki. Beérve a terembe leültem a szokásos helyemre. Mia mindig korábban szokott érkezni, de most nem láttam sehol. Üres volt mellettem a szék. Nem sokáig. Valaki felém tornyosult, ezzel eltakarva a fényt. Majd leült.

- Tegnap hamar leléptél – szólalt meg a mély reszelős hangján, és rá se kellett néznem, hogy tudjam ki ő.

- Muszáj volt – sóhajtottam fel.

- A pasid hazavitt? – kérdezte Lex. – Aki most valami csodával határos módon korodbeli. Talán nekem is lenne esélyem?

- Kai nem a pasim – magyaráztam.

El kellett volna mondanom neki az igazat, de amikor ezt megtudták a gimiben, akkor ezzel kezdtek el szekálni. Ellenben ez már egy egyetem volt, ahol mindenki sokkal érettebben viselkedett. A saját életük jobban lekötötte őket, mint a másik bántása, és a döntéseibe való beleszólás.

- És akik ezelőtt voltak vele, azok sem azok voltak – folytattam a kimagyarázást.

- Santiago, nyugi – tért át vezetéknevemre. – Tudom, hogy Kai a testőröd.

- Tudod? – döbbentem meg. Hiszen mindig figyeltem rá, hogy ne bukjak le előtte.

- Persze, ahogy mindenki más is. De nem értem, ez miért zavar.

- Nem számít – legyintettem. Igaza volt. Csak az én rossz élményeim alapján döntöttem így.

- Amúgy ha Kai nem a megfelelő ember, akkor én szívesen vállalkoznék a leváltására. A közeledben lennék egész nap, és még pénzt is kapnék érte. És még le is üthetném a kis csicskákat, akik beszólnak.

- Ha Kai is lelép, neked szólok először – nevettem fel. Jól hangzott, de Kai mellett kicsit biztonságosabban éreztem magam ismerve az előéletét.

Bejött a tanárunk, ezzel véget vetve a beszélgetésünknek. Órák után Lex ugyanúgy megtalált, és nem is tágított mellőlem.

- Neked nincs edzésed? – fordultam felé, amikor kifelé is velem tartott.

- Majd este. De amúgy tényleg. Holnap lesz meccsünk. Utána meg tartok egy bulit. Gyere el.

- Meccsre vagy a buliba?

- A legjobb lenne, ha mindkettőre. És lelátón szurkolnál nekem – derült fel. – Kiabálnád a nevemet, miközben az én mezemet viseled.

- Még fel is festhetném a homlokomra a nevedet. A Lex még könnyen ki is férne – viccelődtem vele.

- És beállhatnál rövid szoknyába és haspólóba a pálya szélére táncolni.

- Csak a szélére? Én a közepén akartam.

- De az egész pályát is elfoglalhatod. Nem is foglalkoznának a meccsel, ha te ott ráznád magad.

A kijelentésére elmosolyodtam.

- Ha megyek a buliba, akkor Kai is jön – váltam komollyá.

- Oké.

Pár haverja szólt neki. Jelezte nekik, hogy mindjárt megy, de előtte még megölelt.

- A meccset meg még gondold át – szólt még vissza. – És remélem ha eljössz, akkor úgy, ahogy megbeszéltük – kacsintott.

A kacsintás, a flörtölések meg az ilyen beszélgetések már amióta ismerem, megvoltak. Régen még visszavágásként és beszólásként vettem fel ezt a stílust. Mostanra megmaradt a beszélgetésünk jellege, de már sokkal inkább a jó viszonyunk kifejezésére. Lex Lawton volt az egyetlen olyan srác, aki megismerte a mélyre elrejtett furcsa oldalamat, és mégis bírt. Vele minden olyan egyszerű volt. Barátok voltunk, mióta rájöttem, hogy nem is seggfej. Előtte mindig fel akart szedni, és minden szar dumával bepróbálkozott. Ezeket a szövegeit most is mondja, de már nem flörtölés miatt.

2. fejezet

Nem voltam képes elaludni, csak forgolódtam az ágyban. Pedig a legkényelmesebb matracon feküdtem. Korgott a hasam. Úgyhogy mivel már úgyis ébren voltam, ezért lesétáltam a konyhába. Csendesen, hogy ne ébresszek fel senkit. Azt hittem egyedül leszek, de nem így volt. Valaki állt a hűtőben, akit nem láttam, mert az ajtó eltakarta. Mikor becsukta, csak akkor ismertem fel, ki az. Még jó, hogy régen rájöttem arra, hogyha azt is hiszem, hogy nem találkozok senkivel ebben az óriási házban, akkor se jöjjek le egy szál pizsamába. Ami egy hosszabb pólót, és alsóneműt jelent. Mivel mindig van valahol egy testőr, takarító vagy szakács, aki nem a családomhoz tartozik, és előttük kényelmetlenül érezhetem magam.

- Nem tudsz aludni? – szólaltam meg.

Kai-nak eddig nem tűnt fel, hogy én is ott vagyok, ezért eléggé meglepődött a hangomtól.

- Na és te? – fordult felém.

Nem volt rajta póló. Először láttam így, de nem csalódtam, mert talán ennyire izmosnak nem is képzeltem el. Gyorsan elkaptam a pillantásomat a hasáról, és inkább valami ennivaló után kutattam. Egy joghurt akadt a kezembe, ami az éjjeli evéshez megfelelőnek bizonyult.

- Szóval – faggattam tovább nekidőlve a konyhapultnak. – Hogyhogy ébren vagy?

- Hosszú sztori – hagyta annyiban.

- Ráérek. Úgyse tudok aludni.

- Allie – kelt fel az asztaltól. – Én a testőröd vagyok, nem egy barátod, akivel mindent megbeszélsz. Apukád fizet azért, hogy védjelek. Pusztán szakmai kapcsolat van közöttünk – vágta hozzám, majd elment.

Öt perce még azt hittem, hogy Kai majd más lesz, mint eddig bárki. Hiszen a barátaim barátja. Tévedtem. Ugyanolyan, mint az összes eddigi testőröm. Csak ő szexi, és egy seggfej. Megsértett egy kicsit, úgyhogy legjobbnak láttam, ha ezek után szakmailag viselkedek vele.

Mikor reggel szokás szerint kinyitotta nekem az autó ajtaját, nem köszöntem meg, mint ahogy eddig szoktam. Az egész út kínosan csendes volt, mint ahogy utána hazafelé is. Végül úgy döntöttem, hogy elmegyek Lex meccsére, és utána a buliba is. Úgyse csinálnék semmit otthon. Dolgozzon csak meg Kai a pénzéért. Megbeszéltük Miával, hogy a lelátón találkozunk. Leültünk Kai-al, és nem sokkal később megláttam Liát, aki kézen fogva sétált be Deannel. Intettek nekünk, mire egy kicsit megfeszült mellettem Kai. Tényleg érzett még valamit Lia iránt. Utánuk jött nem sokkal Mia is. Nate-tel kézen fogva. Majd egy csókkal elköszöntek egymástól. Mia elindult felénk, Nate pedig az öltözőbe.

- Mi volt ez? – kérdeztem a barátnőmet, mikor leült.

- Azt hiszem, összejöttünk – pirult el. – Megfogadtam a tanácsod. Hagytam, aminek jönnie kellett.

- Már ideje volt. De most már tudom, hogy miért hagytad ki tegnap az óráidat. Azért az ágyat elhagytátok?

- Aha. Voltunk a konyhapulton, a kádban…

- Oké – vágtam bele, mielőtt túlságosan elmélyedt volna. – A részleteket nem kérdeztem.

Erre csak felnevetett és Kai mellettem felmordult. Felé fordítottam a fejem, és kérdőn néztem rá. Ő csak a még teljesen üres pályát figyelte, mintha annyira érdekes lenne. Nem sokkal később befutottak a játékosok. Köztük Lex is. A tekintetével a nézőteret pásztázta, majd rám talált, és elmosolyodott. Kacsintott, aztán visszafordult a társaihoz. Kai mellettem halkan felnevetett. Egyértelmű volt, hogy Lex és a köztem lezajlott hang nélküli beszélgetésre reagált így, mert ő is Lexet figyelte.

- Mi bajod van? – vontam kérdőre. Semmi köze nem volt a magánéletemhez, hiszen az nem tartozott a munkaköri leírásába, hogy kommentálja az életem.

- Semmi – vont vállat. – Csak meglep, hogy pont Lexxel kezdtél… összemelegedni.

- Nem kezdtem vele összemelegedni. És amúgy is, ha ez így lenne, miért lenne olyan meglepő?

- Mert Lex a lacrosse csapat egyik védője. Te meg Allie Santiago vagy, aki mellé testőr kell, és anélkül nem mehet sehova. Senkihez.

- Igazad van. Lehet Lexnek kellene a testőrömnek lennie. Talán meg is említem neki. Ő biztos nem lenne ekkora seggfej.

Kai egy picit elmosolyodott, de nem válaszolt semmit. Kicsaltam tőle egy mosolyt, pedig ezt komolyan mondtam. Vagyis csak a seggfejes részét, mert eszem ágában sem volt Lexet felkérni a védelmemre. Természetesen Lexék nyertek. Ez nem is lepett meg, mert szinte minden meccsen taroltak.

- Megvársz? – szólt fel a lelátóra Lex, amikor mentek az öltözőbe.

- A parkolóban – bólintottam.

Nem kellett sokat várnunk, mert először jött ki Lex.

- Nem hittem, hogy eljössz – ölelt át köszönésképp.

- Én se, hogy itt leszek.

Lex barátiasan kezet fogott Kai-al. Én már el is felejtettem, hogy mellettem áll. Már megtanultam az első pillanattól kezdve kizárni a testőreimet, mintha nem is lennének folyamatosan a közelembe. Kivéve Kai-t. Eddig. Mert a tegnap esti szövege után egyértelmű lett számomra, hogy neki teljesen jó ez a testőri kapcsolat.

- Ez akkor azt jelenti, hogy este is jössz a buliba? – jött vissza elém Lex.

Szemem sarkából rápillantottam Kai-ra, hogy ő mit szól hozzá. Nem olvastam ki semmit a tekintetéből.

- Aha.

- Oké – mutatta meg a széles mosolyát. – Akkor várlak.

- Akkor mehetünk? – szólalt meg Kai.

Átöleltem Lexet, és közben a fülébe súgtam.

- Valahogy meg kell szabadítanod tőle az este.

- Ezer örömmel – mondta még szélesebb mosollyal és a szemében valami ravaszság csillant fel.

3. fejezet

Amint betettem a lábamat a buliba, Lex azonnal rámtalált. Átölelt, érezhető volt rajta, hogy már ivott.

- Hallod, Kai – szólt a mellettem álló testőrömhöz. – Nem értem, hogy voltál képes itt hagyni ezt a házat. A minden napos bulikat. Mondjuk ha Allie-hez költözhetnék, én is gondolkodás nélkül megtenném.

Kai korábban lakott ebben a házban Nate-tel, Miával és Jake-kel. Majd mikor Kai állást kapott az apámtól, Lex vette át a helyét.

- Én meg azt nem értem, hogy te, hogy voltál képes ott hagyni azt a házat rendkívül sok fürdőszobával? – utaltam Lex volt otthonára.

- Simán. Tudod, itt nincsenek a szüleim. Ott meg ugye igen.

- Megértelek. Én is sokszor vágyok nyugalomra.

Lex megértette a célzásomat.

- Elrabolhatom egy rövid időre Allie-t? – szegezte a tekintetét Kai-ra kérdőn.

- Nem megyek ki az épületből – nyugtattam meg, hátha attól egyszerűbben belemegy.

- Oké – egyezett bele Kai. Az arcáról nem tudtam leolvasni semmi. Jól elrejtette a gondolatait és érzelmeit.

- Ez könnyen ment – mondta Lex, amikor már eltávolodtunk Kai-tól. – Azt hittem el kell majd rabolnom téged vagy ilyesmi.

- Nem az apám, szóval… Amúgy hova megyünk?

- Ki a ház mögé.

- Ki? Oké, de azt ugye vágod, hogy azt mondtam, nem megyek ki az épületből.

- Aha – bólintott. – De muszáj valamit mutatnom neked.

Követtem a hátsó ajtóig, ki a házból, ki a teraszra, le a lépcsőn, a fűbe, végig a félig betonos ösvényen, a fák között.

- Mióta van ez itt? – lepődtem meg.

Sokszor jártam már erre, de egyszer sem láttam. Egy kisebb füves részen szökőkút állt középen, amit kettő pad vett körül. A sötétben belülről ki volt világítva, így a víz tökéletesen látszott. Emellett égősorok lógtak a körülöttünk álló fákon.

- Nem rég óta – válaszolta Lex. – Amikor ideköltöztem az után kezdtem el csinálni. Túl sok volt a szabadidőm, és úgy éreztem, ide illene egy szökőkút. És bennem volt az is, hogy meg akarom neked mutatni.

- Nagyon jó lett. Talán most már én is bánom, hogy nem itt lakom – mosolyodtam el.

- Jól teszed – nevetett fel.

Egymás mellett álltunk, és néztük a szökőkutat, ahogy víz kiemelkedik belőle. Még romantikusnak is mondtam volna, ha nem Lex Lawtonnal vagyok itt. De Lex ujjai megérintették az enyémet. Végig húzta az ujjait, egészen a csuklómig, majd a tenyeremen le. Összekulcsolta az ujjainkat. Lenéztem a kezünkre, majd a szemébe. Lex engem figyelt. Az előbbi baráti pillanat eltűnt, és átvette a helyét egy sokkal fűtöttebb, és romantikusabb érzés. Egy lépéssel közelebb lépett hozzám. A szemembe nézett, de aztán levitte a tekintetét az ajkamra. Nem tudom, mi változott hirtelen, de nyeltem egy nagyot a bennem kialakult érzés miatt. Megjelent Lex arcán a szokásos csábító mosolya. Abban a pillanatban nem akartam mást, csak Lex ajkait érezni az enyémen. Valamiért mégse éreztem helyesnek, amikor újból átgondoltam a lehetőséget.

- Azt hiszem, már vissza kéne mennünk – törtem meg a pillanatot.

- Igen. Igazad van – hátrált el. – Nem akarom, hogy megverjen Kai – próbálta egy poénnal megszüntetni a zavarát.

Visszamentünk a házba, ahol már javában ment a buli. Ránk talált Lia, és elrángatott minket magával egy szobába. Ahol körben ültek, és felelsz vagy merszeztek. Vagyis inkább mersz vagy merszeztek. Utoljára még gimiben játszottuk ezt. Akkor se voltam nagyon oda érte, most egyetemistaként egyre távolabb állt tőlem. Mégis leültem közéjük. Jake-n volt a sor, hogy megforgassa az üveget. Pördül, megállt, és rám mutatott.

- Akkor legyen – gondolkodott el Jake. – 7 perces mennyország a szekrénybe… - körbenézett, hogy ki legyen az áldozat. - Lexxel.

Ezzel nem lett volna bajom, ha az előbb nem akart volna Lex megcsókolni, vagy ha én nem vágytam volna annyira rá. Hiszen csak bementünk volna a sötétbe, és nem foglalkoztunk volna vele, hogy alig van hely.

- Hány éves vagy? 12? – kérdeztem.

Már a felelsz vagy mersz ötlet is kamaszoknak való volt, de a 7 perces mennyország csak annál inkább rontotta az agyi átlagéletkort.

- Csináld meg vagy vetkőzz – jelentette ki Jake.

Csak egy szoknya és ujjatlan volt rajtam. Pechemre melltartót se vettem fel, mert a pántja kilátszódott a vállamnál. Nem akartam villantani, ezért inkább beleegyeztem. Lex nem szólt semmit, csak jött utánam. Az első egy perc eléggé kínosan telt. Hallgattuk, ahogy a többiek magyaráznak a szobába, és hangosan nevetnek. Egyikünk sem szólt semmit.

- Utoljára nyolcadikban játszottunk ilyet – törte meg a csendet Lex. – Akkor még nagyon imádtam. Nem nagyon mertem lépni akkor még a lányok felé, és pont jól jött, hogy az egyik haverom azzal a lánnyal küldött be, aki már elég régóta tetszett nekem.

- És akkor történt az első csók? – kezdtem el vele csevegni, és éreztem, ahogy a nyomasztó kialakult hangulatot felváltja az eddigi barátságunk.

- Azt terveztem – mosolyodott el. – Amikor hajoltam volna felé, hogy megcsókoljam, akkor sikítva elhátrált. Felpofozott, és kirohant a szekrényből.

- Nem mondod komolyan? – nevettem fel.

- De – bólogatott. – Viszont utána az egyik barátnőjével kellett bemennem a szekrénybe, akinek meg úgy tűnt kellettem. Ő maga kapott le.

- És most jön az a szöveg, hogy életem első szerelme lett.

- Á, dehogy. Azóta egyiket se láttam. Talán jobb is. De azóta nem is szoktam bárkit is, akit rendesen ismerek, megcsókolni.

- Mert félsz, hogy sikítva elrohan? – cukkoltam.

- Mert félek, hogy elveszítem – nézett a szemembe mindentudóan.

- Lejárt a hét perc – ütögette meg Jake az ajtót. – De ha kell még nektek idő, akkor hagyunk titeket – nyitott be.

Szememet forgatva elmentem mellette, és kerestem az egyik asztalon valami bontatlan italt. Közben körbenéztem, és páran, akiknek még a nevét sem tudtam, eltűntek. Páran meg becsatlakoztak. Köztük Kai is. Mellette Ashley, akiről már hallottam egy keveset Liától. Dean legelső szerelme volt, aki miatt vált Dean érzéketlenné a lányok felé. Miának azonnal feltűnt, ahogy néztem őket. Gyorsan elkaptam a tekintetemet, és az üvegre fordítottam, amit most Nate pörgetett. Mikor megállt, Kai-ra mutatott. Mia Nate mellett ült, és a fülébe súgott valamit, hogy csak ő hallja. Nate sunyin elmosolyodott, majd ismertette Kai feladatát.