Csunderlik Péter

Egy különleges közép-európai történész

Hanák Péter pályaképe
(1921–1997)
– részlet –

Megjelent a Nemzeti Kulturális Alap
és a Politikatörténeti Alapítvány támogatásával

Az elektronikus verzió megjelenését a Magyar Kultúráért Alapítvány támogatta

Az illusztrációk – ahol ezt külön nem jelezzük – a Hanák család gyűjteményéből származnak.

Első kiadás: 2023
© Csunderlik Péter

Elektronikus kiadás, 2023
ISBN 978 963 338 530 2

Napvilág Kiadó, Budapest
www.napvilagkiado.eu

Minden jog fenntartva. Jelen könyvet vagy annak részleteit tilos reprodukálni, adatrendszerben tárolni, bármely formában vagy eszközzel – elektronikus, fényképészeti vagy más módon – a kiadó engedélye nélkül közölni.

Tartalom

Bevezetés

1. A Hanák család és Kaposvár

2. Zsidótörvények, munkaszolgálat, holokauszt

3. Az új család: a Magyar Kommunista Párt

4. Az egyetemen és az ifjúsági mozgalomban

5. Az olaszországi kutatóút és az 1848-as forradalom centenáriuma

6. A magyar történettudomány szovjetizálása és a „pártos” Hanák (1949–1953)

7. Egyetemi oktatás és az 1956-os forradalom (1953–1956)

8. Félreállítva (1957–1960)

9. A szakmai újrakezdés és a „kiegyezésvita”

10. A Történettudományi Intézet osztályvezetője

11. A nemzetközi karrier

12. Vendégprofesszor az Egyesült Államokban

13. Visszatérés az egyetemre: a Művelődéstörténeti Tanszék oktatója

14. Közép-Európa utópiája és a Közép-európai Egyetem (CEU) tanszékvezetője

Jegyzetek

Források és irodalom

Bevezetés

Ha egy történész „egyszer meg akarja fejteni, hogy mi történt velünk itt, a Kárpát-medencében, az 1940 és 1990 közötti fél évszázadban (s nem volt történelmünknek ehhez hasonló sűrű korszaka), akkor elsőként Hanákot kell megfejtenie”1 – Varga László, Budapest Főváros Levéltárának egykori főigazgatója emlékezett így Hanák Péterre (1921–1997), a Népszavában megjelent nekrológjában. Hanák halálakor ugyanis nemcsak szakfolyóiratok közöltek megemlékezést, hanem az országos hetilapok és a napilapok is. A CEU Történelem Tanszékének megszervezője országosan ismert értelmiségi volt, aki nemcsak a nemzetközi horizontjukkal tüntető szaktudományos munkáiban, de népszerű rádióbeszélgetés-sorozatban (A Dunánál, 1971-től tíz éven át) és televíziós történelmi ismeretterjesztő műsorokban (Boldog békeidők, 1973; A bomlás virágai, 1997) foglalkozott a dunai térség múltjával. Egyik hőséhez, Jászi Oszkárhoz hasonlóan – akiről 1985-ben könyvet is írt Jászi Oszkár dunai patriotizmusa címmel – egy „dunai patrióta” volt, aki Közép-Európa történetének kérdéseire akart választ adni, hogy megértse a saját sorsát.

„Hanák Péterről kortörténeti tanulmányt kell írni”,2 írta Glatz Ferenc, hiszen első ránézésre tipikusnak mondható 20. századi közép-európai értelmiségi életút Hanáké. Ő is az ahhoz az 1945 után „utat tévesztett nemzedékhez”3 tartozott, ahogy Litván György írta magáról és zsidó származású kortársairól – Bak Jánosról, Kende Péterről, Kornai Jánosról és Vásárhelyi Miklósról –, akik a holokausztot túlélve, a második világháború után a „múltat végképp eltörölni” akaró kommunistákhoz csatlakoztak. Majd egy aktív pártmunkával eltöltött fél évtized után, illúzióikból kiábrándulva, 1953-tól a sztálinista rendszer kritikusai lettek. A nagy angol historikus, Eric Hobsbawm ezt a címet adta önéletrajzának: Interesting Times, utalva az ősi kínai átokra: „Élj érdekes időkben!” (magyarul Mozgalmas évek címmel jelent meg). Hanák Péter élete azonban talán még annál a Hobsbawménál is „érdekesebb” volt, akivel az 1990-es évek elején vitába is bonyolódott a „Közép-Európa” mint valóban létező történeti régió kérdéséről. A 20. század egyik legnagyobb hatású történésze vitapartnernek tekintette Hanákot, és visszaemlékezéseiben is megemlékezett a „briliánsnak” nevezett magyar kollégájáról. Hanák Péter nemzetközileg jegyzett alakja volt a magyar történettudománynak, aki az MTA Történettudományi Intézetének osztályvezetőjeként (1964–1990), a dualizmus korának kutatójaként kulcsszerepet játszott az 1867-es kiegyezés pozitív újraértékelésében, a „szellemi vasfüggöny” egyik 1960-as évekbeli átvágójaként pedig a magyar történetírás nyugatosításában, modernizációjában.

„Legyetek normálisak, nem átlagosak”4 – tanácsolta a fiainak Hanák Péter, és ő tartotta is magát ehhez, hiszen egyike volt azoknak, akik problémaérzékenységükkel, nemzetközi tájékozottságukkal, kapcsolatrendszerükkel és nyugati megbecsültségükkel kiemelkedtek a Kádár-kori történettudományból.

Hanák Péter különleges történész volt, ugyanakkor hiába hagyta kötetek sorát hátra, a könyvtári polcokról levehető életműve aligha lett egyenlő saját képességével. Ebben nemcsak – az itt következő pályaképben ismertetett – „szubjektív” okok akadályozták meg, hanem „objektívek” is.

Az emberi történelem hajtóerejének az elismerésért vívott küzdelmet gondoló Francis Fukuyama a sokszor félreértett A történelem vége és az utolsó ember című 1992-es művében azért a liberális demokráciát tette meg a politikai rendszerek csúcsának, mert az emberek abban kaphatják meg a legnagyobb megbecsülést és tiszteletet, ott van a legnagyobb esélyük önmaguk kibontakoztatására. De a „rövid 20. század” magyarországi autokratikus és diktatórikus rezsimjeiben a liberális demokratikus gondolatok – Jászi Oszkár hasonlatával – „külföldről átültetett luxuspalántának” számítottak, amelyek „csak a gondolati melegházak mesterséges humuszában és hőmérsékletében”5 élhettek meg, nem pedig a „magyar Ugaron”. Így nemcsak a közép-európai népek megbékélése bizonyult utópiának, hanem az is, hogy – miként Gerő András írta Hanák Péter önéletrajzi kötetéről – „önfejlődésünk ne a politikai változások nyomán szorosabbá vagy éppen lazábbá váló kisajátító, államosító akaratok mentén történjék, hanem intellektuális készenlétünk, öntörvényű belső változásaink mentén alakuljon”.6

A. J. P. Taylor az életrajzírást nem tartotta történetírásnak, de azt is hozzátette, hogy egyszer minden történésznek ki kell próbálnia magát ebben a műfajban, ő is megtette (a Bismarckról írt könyvét az egyik legjobb művének tartják, míg a barátjáról és mentoráról, Lord Beaverbrookról írtat a leggyengébbnek). Az angol sztártörténész tanácsát megfogadva – és a róla született inspiráló életrajzokat áttanulmányozva –, már a historiográfiai érdeklődésem magyarázta, hogy egy magyar történész pályaképét rajzoljam fel. Azért éppen Hanák Péterét, mert – hogy csak elhunytakat említsek – Litván György és Szabó Miklós mellett az ő írásai hatottak rám a leginkább a századelő magyar „progresszív” értelmiségének (és ellenfeleinek) kutatásában. Én is elmondhatom azt Hanák Péterről, amit Király István irodalomtörténész írt neki egyik levelében: „Írásaid számomra mindig kézikönyvszerűen fontosak, állandóan használom őket, mindig azok közé tartozol, akik részesei annak a láthatatlan párbeszédnek, amelyet az ember munkája közben mindig elvégez.”7

Második okom a történetírás „hanáki” definíciójához kapcsolódik, amely szerint az a „tárgyszerű kíváncsiság” tudománya. A jelenből ott nyílhat egy ajtó a múlt „másvilágába”, ahol a ránk hagyományozott forrásokat olvasva valami elsőre érthetetlen, és nincs rá azonnali magyarázatunk. Márpedig – sokakkal együtt – én sem érettem, hogy miképp válhatott a humoros, szellemes, ironikus Hanák Péter hithű sztálinistává, és vállalhatott dicstelen szerepet a magyar történettudomány 1948 utáni szovjetizálásában, „reakciósként” megbélyegzett történészkollégái félreállításában. Próbáltam megérteni a „pártos” Hanák Rákosi-kori tetteit, még ha azok mai szemmel morális szempontból elfogadhatatlanok is. Ennek során „a korból, a lehetőségekből, a szereplők helyzetéből” akartam megmagyarázni döntéseit, mint minden történész, „aki becsületes játszmát akar játszani a halottakkal”.8

A harmadik indokom historiográfiai: Hanák Péter pályája azért tanulságos, mert összefonódik a magyar történettudomány 1945 utáni történetének olyan kulcseseményeivel, mint amilyenek az „államosítás” a Rákosi-korban, a szakma 1956 utáni lassú, de biztos felszabadulása a politikai kényszerek alól, az 1867-es kiegyezés és az Osztrák–Magyar Monarchia újraértékelése a Kádár-korban, a nem egyszerűen nyugati, de amerikai nyitás a nemzetközi érdeklődésre számot tartó Monarchia-kutatásoknak köszönhetően, a társadalomtörténeti vizsgálatok megjelenése; az „új kultúrtörténet” meghonosítása és végül a Közép-Európai Egyetem (CEU) megalapítása. Ekképp Hanák Péter pályaképe az 1945 utáni magyar történettudomány „Hanák-fókuszú” története is. Egyben felidézi azt a korszakot, amikor – Konrád György és Szelényi Iván kifejezésével – „osztályhatalomba” jutott a magyar értelmiség, és még súlya volt az írott szónak. Az írók, irodalomtörténészek és persze történészek sztárnak számítottak, sokszor a státuszuknak megfelelő allűrökkel. Műveik megjelenésével, betiltásával vagy engedélyezésével a politikacsinálás legmagasabb szintjén foglalkoztak. De „elmúlt a kommunizmus, és kiderült, hogy az írott szónak nincs akkora hatalma”.9 Ennélfogva nélkülözhetetlen a politikai kontextualizálás, de mindemellett nem feledkeztem el arról, hogy Hanák Péter elsősorban történész volt, még ha egyben véleményformáló értelmiségi is, így műveit elsődlegesen historiográfiai perspektívából értékelem. Mivel a Monarchia-kutató Hanák Péter „legtémább témáit” vagy magam is kutattam – a századelő magyar „progressziójának” történetét –, vagy 2017 óta az ELTE Történeti Intézetének oktatójaként tanítottam, talán nem minden fedezet nélkül tettem ezt. Ebből a szempontból – némileg szerénytelenül – R. Várkonyi Ágnes Thaly Kálmán és történetírása című 1961-es életrajzát tekintettem mintaadónak, amelyben a Rákóczi-kor kutatója a kései „kuruc” történetíró és költő (a kurucballadákat hamisító Thalynál e két szerep nem elválasztható) munkásságát dolgozta fel.

A kutatás során nem szűkölködtem a forrásokban: az MTA Kézirattárában fellelhető Hanák Péter többtucatnyi levele, az 1947–1948-ban olaszországi ösztöndíjasként töltött évét elsősorban a Kardos Tiborral folytatott levelezéséből ismerhettem meg. Az ELTE Egyetemi Levéltárban Hanák 1949 és 1957 közti egyetemi oktatói szerepéről, ottani pártmunkájáról és eltávolításáról, illetve 1981 utáni egyetemi oktatói munkájáról találtam dokumentumok százait. Hanák Péternek az MTA Levéltárában őrzött hagyatékából pedig az MTA Történettudományi Intézetben játszott szerepét, osztályvezetői tevékenységét, illetve az egyetemi tankönyvvel és a „tízkötetes” Magyarország történetével kapcsolatos vég nélküli levelezésből szerkesztői működését ismerhettem meg. Az Állambiztonsági Szolgálatok Történeti Levéltárában (ÁBTL) őrzött iratok pedig abba engedtek betekintést, hogy miként jelentett fel Hanák Péter a Rákosi-kor legsötétebb éveiben másokat, és 1956-os megigazulása után pedig azt mutatták meg ezek az akták, hogy miként jelentettek róla, és a jelentések nyomán milyen „ellenforradalmár” Hanákot konstruált magának az állambiztonság. Ezúton mondok köszönetet Tóth Krisztinának (ELTE Egyetemi Levéltár), Hay Dianának (Akadémiai Levéltár), Sonnevend Gergelynek (ÁBTL) a sok segítségért.

A Vera and Donald Blinken Open Society Archives (OSA) gyűjteményéből a CEU Történeti Tanszékének megszervezését és annak vezetését rekonstruálhattam. Az OSA-ban őrzött Fekete Doboz-felvételek (amelyeken oktatóként is láthattam Hanákot) és a CEU történetébe beavató oral history-interjúk szintén értékes forrásnak bizonyultak. Hanák Péter egykori kollégáival, tanítványaival és ismerőseivel magam is számos interjút készítettem 2020 nyara óta, tudatában az oral history ismeretelméleti korlátainak, de tudva azt is, hogy mennyire fontosak a szóbeli visszaemlékezések „elsősorban nem a múlt magyarázata, hanem annak megértése szempontjából”.10 Az összesen közel 50 órányi interjúmennyiséget alapvetően háttérbeszélgetésként hasznosítottam a források értelmezéséhez, kontextualizálásához és szubtextusainak felfedéséhez, hiszen a pártállami nyilvánosság egyik jellegzetessége volt a rejtjelezve fogalmazás és a sorok közötti üzengetés. Különösen sokat köszönhetek Hajdu Tibornak, aki a kézirat első olvasójaként nélkülözhetetlen segítséget nyújtott a mára már csak homályos értelmű egykori utalások megvilágításával. Mivel Hanák Péter nemcsak sikeres, hanem ezzel együtt igen megosztó történész volt, aki emberileg és szakmailag is szélsőséges reakciókat tudott kiváltani, a róla hallott egyes, nyilván szükségszerűen elfogódott történeteket más forrásokkal is szembesítettem, ha megtehettem.

A közgyűjtemények mellett még jelentős mennyiségű iratanyagot kutathattam a Hanák családnál (2022 végén a családi Hanák-hagyaték már szintén az OSA-ban kapott helyet, a munkám befejezésekor még folyamatban volt a katalogizálása). Ezúton köszönöm meg Hanák Péter fiai, Hanák András és Hanák Gábor bizalmát, hogy végig segítették a munkám, amelyhez az elmúlt években a CEU, az OSA, a Visegrádi Alap (Visegrad Fund) és a Politikatörténeti Alapítvány adtak anyagi és szakmai támogatást, de természesen ezzel a könyvvel sem készültem volna el, ha nem áll mellettem a feleségem.

Hangsúlyozom, hogy nem „teljes” életrajzot írtam, hanem pályaképet vázoltam fel. A választott műfaj ellen aligha tiltakozna Hanák Péter, ha az Új Zrínyiász Zrínyi Miklósaként feltámadna, hiszen Nagy Péter Szabó Dezső-monográfiájáról írva ő is „alapjában rokonszenvesnek” és „célravezetőnek” tartotta, hogy: „A szerző átgondolt műfaji és metodikai elvek alapján nem szorosan vett biográfiát írt, hanem a pálya és a mű esszészerűen végigelemzett feldolgozását. Következetesen tartózkodott a műhöz szorosan nem tartozó életrajzi apróságok, epizódok, intimitások kiteregetésétől.”11

Az olvasó jóindulatának elnyerése érdekében, Kövér Györggyel egyetértve, leszögezem: nem könnyű életrajzot írni. „Aki valaha próbálkozott életrajz írásával, érteni fogja, milyen nehézségekre gondolok. Aki még nem, de szándékozik, hamarosan rájön.”12 Patrice Gueniffey több aspektusát is felsorolja az életrajzírással kapcsolatos módszertani problémáknak, mint például „az egyéni történet kapcsolata a kollektív vagy környezetének történetével; történelem és elbeszélés kapcsolata; azon ellentmondások problémája, amelyekhez elvezethet a tanulmányozott egyéni életútban determinálónak ítélt események (szükséges) kiválasztása; s végül a kétségek, amelyeket az életrajz megírására való vállalkozás szül: ez vajon az egyedi sors rekonstruálása vagy inkább kitalálása?”13 Történetírásunk minden műfaja közül az életrajzírás reagált legkevésbé a modern és a posztmodern történetelméleti kihívásokra. Jelen munka is „19. századi” abból a szempontból, hogy egy követhető történetet kíván elmesélni, tudva azonban, hogy magunk is sokszor csak utólagosan racionalizáljuk saját irracionális cselekedeteinket, nemhogy másokét. Miképp Giovanni Levi megfogalmazta: „A legégbekiáltóbb torzítások számos esetben onnan erednek, hogy történészként egyfajta korlátozott és anakronisztikus racionalitásnak engedelmeskedő történelmi szereplőket képzelünk el.”14 Pierre Bourdieu „életrajzi illúziónak” nevezte a kényszeres ok- és értelemkeresés következtében előálló káprázatot (amit Orson Welles a Charles Foster Kane utolsó leheletével kifújt „rózsabimbó” szó jelentése utáni nyomozással leplez le az Aranypolgár című 1941-es klasszikusában), ami – legyen bármennyire is adatolt a kép – mégis csak egy tünemény. Ez igaz Hanák Péter következőkben kirajzolódó portréjára is, pedig miután két és fél évet töltöttem a róla szóló források feldolgozásával, azt is mondhatnám, hogy szinte családtagként ismerem.

Munkámat kislányaimnak ajánlom, akik szüntelenül emlékeztetnek arra, hogy történészként sose feledjem el feltenni a „miért?” kérdést, továbbá azok emlékének, akik a bizalmukba fogadtak, és Hanák Péterről szóló történeteik elmesélésével, kérdéseimre adott válaszaikkal segítették a könyv elkészülését, de már nem érhették meg annak megjelenését.

A szerző

1.
A Hanák család és Kaposvár

A csecsemő Hanák Péter és bátyja, György
„Én nem nagyon szeretem a portréműfajt, nagyon kevés jó portrét láttam, olvastam, és a memoárt pedig egyáltalán nem szeretem: a memoár intellektuális párbaj a memoáríró és a történész között. A történésznek fel kell fedezni, hogy hol csal a memoáríró, mert minden memoáríró abban az értelemben csal, hogy valamiképpen szépíti az igazságot”15 – vallotta a történetírást „tárgyszerű kíváncsiságként” definiáló Hanák Péter, aki éppen ezért akkor érezte igazán elemében magát, ha nem az életéről kellett beszélnie, hanem annak problémáit megfejtenie. Ha nem arról kellett monologizálnia, amit már úgyis tud – hiszen ez kevésbé érdekelte –, hanem amit még nem. Mivel életének legfőbb kérdéseit „anekdotává szelídített” történetekben szerette exponálni, illő, hogy előtte tisztelegve magam is ekképp kezdjem, illeszkedve a hagyományos életrajzírás epizódokkal jellemkibontó elbeszélésmódjába.

Ha Egon Erwin Kisch legendás újságírót „száguldó riporterként” őrizte meg az emlékezet, Hanák Pétert okkal illethetjük a „száguldó történész” névvel, hiszen nála igazán hiányzott a történettudományban oly nagyra értékelt „Sitzfleisch”. Ahogy egyik legközelebbi barátja, Kornai János jellemezte: „Rohant és rohant. Hol előadni ment, hol könyvtárba vagy levéltárba, hol a tévébe, hol barátaihoz, megállás nélkül. Rohant Kaposvárra és Bécsbe, Rómába és New Brunswickba.”16 Valóban mindig száguldott valahova, hetvenes éveiben is előadásról kerekasztal-beszélgetésre, konferenciáról kongresszusra járt, sőt csak akkor igazán, hiszen a rendszerváltás után ezt már külföldön is korlátozások nélkül tehette.

1993. október 25-én is egy olaszországi konferenciáról megérkezve, a ferihegyi repülőtéren találkozott Peter Pastor amerikai magyar történésszel, aki pedig a váratlanul elhunyt Decsy János, szintén történész, egykori 1956-os nemzetőr, az amerikai forradalmi emigráció köztiszteletben álló alakjának temetésére utazott Magyarországra, akit Hanák is ismert amerikai – brooklyni és saratosai – konferenciákról. Hanák kíváncsian kérdezett rá, hogy az országot szintén 1956-ban, de még kamaszként elhagyó Pastor miért jelent meg váratlanul Budapesten, mire ő elmesélte, hogy a dombóvári díszpolgári avatása előtt egy nappal eltávozott Decsy búcsúztatására érkezett. Hanákot meglepte Decsy halálhíre, és elmondta, hogy ő is elmegy a temetésére, de amikor megtudta, hogy az nem a fővárosi temetők egyikében, hanem Dombóváron lesz, „azt válaszolta, hogy tulajdonképpen nem ismerte annyira Jánost, hogy Dombóvárra utazzon”.17

Ismerve a szomszédvári ellentéteket és rivalizálásokat, nem csoda, hogy egy halotti mise nem ért meg egy dombóvári utazást az 1992-ben Kaposvár díszpolgárává választott Hanáknak, aki szenvedélyes lokálpatrióta volt, bár 1945-ben elhagyta szülővárosát, amikor a családja elvesztése után új életet kezdett. Hátrahagyta a keramitkockás Kontrássy utcai megüresedett otthont, az utóbb, 1980-ban lebontásra ítélt zsinagógát és a korábbi gimnáziumát. Akadt korábbi osztálytársa, aki csak a Boldog békeidők című 1973-as sorozatot nézve, a televízióból tudta meg, hogy milyen sokra vitte a „fiatalkori vonásaiból sokat megőrző”18 Hanák, aki mindig szívesen tért vissza szülővárosába. Az MTA Történettudományi Intézete osztályvezetőjeként megőrzött hagyatékában a hivatali levelezések között a Somogyi Néplapból kivágott helytörténeti cikkek is akadnak. Egyeseket rosszallóan olvashatott a Rákosi-korban, mint „A szervezetlenség, laza munkafegyelem rányomja bélyegét a Kaposvári Gépállomás munkájára” címűt, másokra büszke lehetett – nyilván ezért tette el az „Amikor Kossuth Lajos a kaposvári kerület képviselője volt” című megemlékezést. Idős korában is elfogódott, ha „a lankás, rikító pipacsos és szeliden zöldellő somogyi tájon”19 vonatozott.

Hanák rendszeresen hazalátogatott: részt vett a Somogy megyei levéltári napok rendezvényein – az 1991-esen egyenesen Hanák Péter 70. születésnapja alkalmából szerveztek tudományos tanácskozást a magyar polgárosodás hasznosítható tapasztalatainak vizsgálatára –, megnyitott helyi rendezvényeket, cikket küldött a Somogyi Kalendáriumba és bemutatta kaposvári szerzők köteteit. Befolyását mozgósítva támogatta a pályakezdésükben, majd tudományos fokozataik megszerzésében a kaposváriakat, akikkel – például Szili Ferenccel, a Somogy Megyei Levéltár igazgatójával vagy a helytörténeti kutatásokat végző Király Istvánnal (akit 1952-ben a saját kérésére helyeztek át a Történettudományi Intézetből tanárnak a helyi gimnáziumba) – halálig tartotta a kapcsolatot, intenzíven levelezett. És Hanák akkor is azonnal tollat ragadott, ha kaposvári hallgatókat kellett segíteni: 1968 júniusában például azért fordult Berend T. Ivánhoz, hogy egy, a Marx Károly Közgazdaságtudományi Egyetemre felvételiző kaposvári lánynak kérjen „egy kis protekciót”, akit „összes kaposvári barátai meleg szívvel ajánlottak” neki.20 De tegyük hozzá, hogy Hanák nemcsak a földijeit segítette, hanem általában igyekezett támogatni a szívének kedves tehetségeket, hogy könnyebben indulhassanak el a pályán, mint ő, aki a gimnázium egyik legjobb, kitűnőre érettségizett tanulójaként sem mehetett a Horthy-korban egyetemre. Talán a nagy trauma és annak elfojtása, az 1944-ben deportált családja elvesztése magyarázza, hogy Hanák Péter nem sokat mesélt az őseiről, és önéletrajzi kötetében is csak szűkszavúan ír a zsidó Hanák családról, amely a 18. század végén érkezett a Magyar Királyságba Morvaországból – ahol a hanák egy, a Haná folyó mentén élő jellegzetes cseh népcsoport neve. A család az alföldi Solton telepedett le, ahol Hanák Péter dédapja, nagyapja és apja is született: „A zsidó család népes nemzedékei házalással, kocsmabérlettel, terménykereskedelemmel, de szűrszabósággal is foglalkoztak. Gyorsan magyarosodtak, és lassan emelkedtek.”21 Utóbbi különösen az édesapára, az 1880-as születésű Hanák Gyulára igaz, akinek két testvére is érettségizett, egyik pedig már a Műegyetemet is elvégezte – Hanák Albert aztán kivándorolt az USA-ba, ahol jómódú gyáros lett –, míg a dualizmus kori politikai életben a nacionalista, kurucos Függetlenségi Párttal szimpatizáló Gyula „a kevésbé sikeres Hanákok közé tartozott”.22 Inasként, kifutóként és ügynökként is próbálkozott, de még könyvelt is, végül egy kellemetlen nőügye miatt egészen Berlinig szökött, ahol több évet is eltöltve megtanult németül. A német nyelvet aztán Hanák Péter is elsajátította otthon, így ez lett az első számú idegen nyelv az Osztrák–Magyar Monarchia későbbi kutatója számára.

Az édesanya szintén zsidó származású rokonságával a család kevésbé tartotta a kapcsolatot. Mielőtt az anyai nagyapa az 1872-es közigazgatási rendezéssel a rendezett tanácsú város címet elnyerő és dinamikusan fejlődő Kaposvárra tette volna át székhelyét, Pécsen kereskedett. Itt született 1888-ban Márkus Anna, aki érettségizett hölgyként az első világháború alatt megjárta Budapestet, ahol ápolónőként teljesített szolgálatot. A halk szavú, művelt édesanya nem illett az apa „solti nyersességéhez”, a „kispolgár dzsentroid allűrjéhez”. Ahogy Hanák Péter visszaemlékezett: „Amióta az eszemet bírom, mindig is sok volt az otthoni veszekedés, főként pénzügyek miatt, a kártyázás és italozás, a kiskocsmákban elfecsérelt pezsgők és esték miatt.”23 Ugyanakkor a megyei nyilvánosságban „előnyösen ismert, mindig jó kedélyű gabonakereskedőként” jellemezték, amikor a Somogymegyei Gazdák gabonaosztályának vezetőjeként 1929 júliusában autóbalesetet szenvedett a családjával. A tudósítás szerint az üzleti utakra használt Laurint & Klement gépkocsit a szervezet új sofőrje aznap vezette először, amikor Magyarszéknél felborult egy kanyarban: „Hanák Gyula a fején, felesége jobb karján szenvedett súlyos, de nem életveszélyes sérüléseket. Hanák Péter és ifj. Hanák Gyula teljesen jól érzik magukat, sértetlenek.”24 Az újságíró rosszul tudta, mert az idősebbik Hanák-fiú a György névre hallgatott, aki még a zsidótörvények előtt felvételizhetett a pécsi egyetem orvosi karára, majd Pécsett ismert belgyógyász is lett az 1940-es évek elején.

A kisebbik fiú, Hanák Péter 1921. augusztus 9-én született, az Oroszlán jegyében, ami annyira kedves állata lett, hogy felnőtt korában gyűjtötte is a játékoroszlánokat, és előszeretettel fényképeztette magát oroszlános szobrok társaságában. Több tekintetben emlékeztetett is az állatok királyára: a levéltári munkában az oroszlánok kényelmessége lett rá jellemző, a közéleti vitákban a bátorsága. A Rákosi-kor legsötétebb időszakait leszámítva szenvedélyesen kiállt azért, amiben hitt, ezért vitatható, hogy a hidegháború idején a Szabad Európa Rádió életrajzi adatlapjára az került föl Hanák Péterről, hogy „tehetséges történész, de gyenge jellem”.25

A néhai emberek mentalitását kutató történész ott találhat ajtót a múltba, egy maitól különböző világba, ha valamit nem ért: a „miért?” kérdés feltételével és megválaszolásával nyitható meg a rés, ahonnan már beláthatunk egy rég múlt korszakba. Hasonlóan tette Hanák is, amikor problémaközpontú visszaemlékezésében rákérdezett arra, minek köszönhető, hogy 1948-ban már nem mondott nemet a pártfeladatokra, amelyekkel új családja, a kommunista párt bízta meg, noha kisgyermekkorában még fellázadt a szülei ellen. „Hol veszett el, miért veszett el negyedszázad alatt az ötéves Hanák Péter? Ez az életem problémája” – írta,26 úgyhogy idézzük is fel a budapesti rokonoknál tett látogatás legendáját:

„Talán négy- vagy ötéves lehettem, amikor szüleim felhoztak Budapestre, bemutatni a családnak. Jó anyám az egész úton okított, idomított az illendőségre. Petikém, kérlek, semmit se kritizálj. Különösen, ha Erzsi nénihez megyünk, a legfontosabb nagynénihez, aki roppant érzékeny. Te mindent köszönj meg, mindenre mondd, hogy nagyon finom, nagyon tetszik. Ez az egyetlen kérésem, nehogy szégyenben maradjunk a szád miatt. Én mindent megígértem. A család kíváncsi szeretettel fogadott, jókat derültek rajtam, mígnem aztán eljött a délutáni uzsonna, a hagyományos haboskávéval, kuglóffal. (…) Nekiláttunk a kávénak, a kakaós kalácsnak, és aztán minden szem rám meredt. Anyám szívszorongva várta az illendő szavakat. Ám én imigyen szóltam: Erzsi néni, ez a kávé se nem elég meleg, se nem elég langyos, se nem elég édes, se nem elég keserű, se nem elég világos, se nem elég sötét, ez nekem nem ízlik. Ez a rövid, ám velős nyilatkozat családi szállóigévé vált.”27

Bár izraelita felekezetű, és az 1900-ban alapított helyi zsidó általános iskola növendéke volt – a Somogyi Újság tudósításának köszönhetően azt is tudjuk, hogy nyolcéves korában fellépett az izraelita hitközség hanukai ünnepségén, és a „Kis Makkabeusok” című egyfelvonásos darabban „természetes hű képét adta a kis Benjáminnak”28 –, de nem volt vallásos. A barmicvóját már nem tartották meg, nem tudott imádkozni, és – Komlós Aladár kifejezésével – az „Adyhoz asszimilálódó”, szekuláris Hanák felnőttkorában a zsidóvicceken, a csodarabbi-történeteken vagy éppen a közép- és kelet-európai zsidó gasztronómián túl nem igazán kötődött a zsidó hagyományhoz. Az asszimiláció kérdését csak szakmai problémaként tárgyalta közönség előtt, mint a „Polgárosodás és asszimiláció” című, 1974-ben publikált tanulmányában, illetve a Zsidókérdés, asszimiláció, antiszemitizmus című 1984-es kötet megszerkesztésekor, amelybe bevezetőként beemelte „A lezáratlan per” című hűvös, személytelen tanulmányát. Ez hangsúlyozottan az „objektivitás” igényével készült: „Hálátlan dolog a tragikum borzongását számoszlopokban lehűteni. Mégis, ezt a hűvösséget követeli a probléma tárgyszerű elemzése” – írta, pedig Száraz György Egy előítélet nyomában című 1976-os műve után már megengedhette volna magának a személyes, szenvedélyes hangot is.

Így, ha a családtörténetéről nem is beszélt, a zsidó asszimiláció és integráció problémáiról általában készségesen szakértett: „Minden ilyen eszmecsere oldja a történelmi görcsöket, ami az együttéléshez elkerülhetetlen. Hiszen sosem szabad elfelejtenünk: a közép-európai kultúra a magyar, a német, a szláv és a zsidó kultúra együttesének eredménye.”29 A rendszerváltás után sem azonosította magát zsidó értelmiségiként, hanem az erős etnikai-felekezeti mellékzöngéjű népi–urbánus vitát meghaladó „dunai patriótaként” látta és mutatta magát, akinek az 1848/49-es forradalom eszmeisége – amikor a magyar nemzet is megszületett – jelentette az alapvető vonatkoztatási pontot.

Kaposvár nem egy Nagyváradhoz, a „Vér és Arany” városához hasonlítható, modern, lüktető kereskedőváros volt, a somogyi településnek nem a zsidó polgárság adta jellegzetes szociokulturális csoportját, noha az 1929-es Magyar Zsidó Lexikon szerint a 26 ezer lakosból négyezren az izraelita felekezethez tartoztak. Ahogy Hanák gimnáziumi iskolatársa, Kopátsy Sándor közgazdász jellemezte Kaposvárt: „Ez a város azzal formált leginkább, ami hiányzott belőle. Kispolgári város volt, abban a dzsentri és az úri középosztály uralkodott. A viszonylag szép számú zsidóság, éppen a már jelentkező antiszemitizmus miatt, nem sokat adott a város jellegéhez, megpróbált csendben maradni.”30

Középiskolai tanulmányait az 1948-ban Táncsics Mihály nevét felvevő helyi Somssich Pál Reálgimnáziumban végezte, osztálytársa volt Sipos Gyula költő is, akivel közösen szerkesztette a Hatás (vagyis 6. ás) című diáklapot. Egykori történelemtanára, „Páti Feri bácsi” – aki legendás pedagógus lehetett, mivel a Hanák alatti évfolyamba járó Kopátsy Sándor is megemlékezett róla – 1956 novemberében levélben fordult egykori tanítványához, hogy segítsen elérni a korábbi név visszaállítását. De az akkoriban éppen befolyását vesztő történész mérsékletre intett, mert „nem olyan rossz az a Táncsics”, és azt javasolta, hogy ha nagyon akarják, tegyék ki a Somogy vármegyét a reformkori diétákon képviselő Somssich Pál szobrát is a folyosóra.31 Amikor Hanák 1959-ben a húszéves érettségi találkozójára megérkezett, valóságos sztárként fogadták egykori tanárai és diáktársai a neves, de az egyetemről forradalmi szerepvállalása miatt már eltávolított, éppen félreállított történészt, akit a díszbeszéd elmondására is felkértek:

„Itt Kaposvárott – s ez számomra nagy meglepetés – nem tudnak rólam semmit. Ténylegesen. Eleinte kétkedtem, csak tapintat, udvariasság – gondoltam. De lassan kitűnt, hogy nem. Én ott a »professzor« vagyok, egyetemi tanár, nagy tudós, »élkáder«, a vonalas, az a fikció – a maguk dicséretére is kikerekített fikció –, amit »hajdanában« alkottak rólam. Én óvatosan megpróbáltam ezt az illúziót kicsit foszlatni – hogy már nem vagyok az egyetemen, hogy sok nehézségen mentem keresztül stb. –, de csakhamar rá kellett jönnöm, hogy ez lehetetlen. Nekik a tanároknak, a vidéki könyvelőknek, vasutasoknak van rá szükségük. Hát lassan beletörődtem. Most már világos, miért engem kértek fel az ünnepi beszédre. Ők, kaposváriak két »nagy embert«, számottevő karriert tartanak számon: Sipos Gyuszit meg engem.”32

Az alacsony, kerekded, aranyszőke hajú fiú az országos tanulmányi versenyeken a különösen történelemből, matematikából és latinból remekül szereplő iskola egyik legjobb tanulója volt. Pedig az egyik legerősebb nem fővárosi állami gimnáziumba járt, és az egyházi iskolák közül is csak a keszthelyi premontrei és a nagykanizsai piarista gimnázium előzte meg vidékről a rangsorban. Hanák Péter neve rendre szerepelt a Somogyi Hírlapban, amikor a kitűnőket listázták. A tudására szüksége is volt, ugyanis korrepetálással kellett pénzt szereznie, hogy ezzel segítse édesanyját. Apja ugyanis a gazdasági világválság éveiben állását vesztette a gazdaszövetkezetnél, a Futura állami vállalat pedig nem vette át a zsidó származású kereskedőt. Az egzisztenciális nehézségek csak súlyosbították a szülők konfliktusait, végül az apa Budapestre költözött szerencsét próbálni, de inkább csak rokoni segítségen tengődött. 1932–1933-ban a korábbi háromszobás kaposvári lakásból egy bérkaszárnya szűkebb, kétszobás lakásába költözött az egyedül küszködő édesanya a gyermekeivel. Ahogy Hanák írja: „Ilyen körülmények között valóságos megváltás volt az iskola és a házitanítóskodás.”33 Tenyészthetett volna selyemhernyót is, mint oly sok iskolatársa, de ő korrepetálta a polgármester fiát – egyébként padtársát –, az egyként gazdag evangélikus, illetve a zsidó patikus gyerekét, egy ezredes fiát, egy zsidó csemegés lányát és így tovább. Üdülni is úgy tudott Somogyváron egy hónapot egy uradalmi pusztán, hogy korrepetálta a bérlő fiát.

Négy-hat tanítványa is volt egyszerre, de a társaságba nem fogadták be, mindig alkalmazottként tekintettek a lecsúszott zsidó család tehetséges gyermekére: „Ha tanítottam, a gyerekek leckéjét javítottam, akkor én is kaptam uzsonnára kakaót kaláccsal vagy süteményt, de az is igaz, hogy a család ifjú hölgyei kombinéban sétáltak át a szobán, mert a cselédség előtt mutatkozhattak neglizsében, csak a társaság férfitagjai előtt nem. Szóval ilyesféle félig családi, félig cselédi státuszom volt az úri társaságban.”34

Bár latinból és történelemből iskolaelső volt, nem történésznek készült – nem is akadt filosz a rokonságban, mérnök már inkább –, hanem matematikusnak. Bár utóbb eljátszott a gondolattal, hogy mi lett volna, ha nem teszik lehetetlenné a zsidótörvények a szabad pályaválasztását: „akkor ma egy amerikai egyetemen, meg egy izraeli egyetemen, meg egy budapesti egyetemen taníthatnék, és utazhatnék a világban”.35 De ezt erős túlzásnak tekinthetjük, mert a kaposvári reáliskolás – aki emelt óraszámban tanult matematikát és fizikát – azért „nem volt egy kis Gauss”.36 Bár a matematika a hobbija maradt, és a Columbia Egyetem kimerült vendégprofesszoraként is azoknak a matematikapéldáknak a megoldásával rekreálódott szellemileg, amelyeket kisebb fia, a matematikaversenyeken szereplő Gábor küldött neki Magyarországról – „Gabuskám, nagyon örülök a példának, egy kicsit pihentem közben, és javult a lelkiállapotom” – írta 1971-ben37 –, de a családjában is csak a második legjobb matematikus volt, míg történészként az ország egyik legjobbja lett. A problémaközpontú történetírás és az esszéisztikus fejtegetések jobban is illettek Hanák vibráló alkatához, mint a nagyobb rendszerezettséget és több fegyelmet igénylő matematikusság. Ugyanakkor történészként is fontosnak tartotta, hogy a feltárt tényeket racionálisan rendszerezze és a levezetései logikusak legyenek, az otthoni beszélgetések során pedig a megfellebbezhetetlen ítéleteit előszeretettel indokolta azzal a családi körben milliószor elhangzó vitazáró fordulattal, hogy az érvelése „szigorú szillogizmusok zárt rendszere”.38

1939 nyarán kitűnőre érettségizett: magyar nyelv és irodalomból, latinból, németből, történelemből, mennyiségtanból és természettanból egyaránt „kitüntetéssel érett” a jeles magaviseletű diák, akinek gimnáziumi érettségi törzskönyvéből megtudhatjuk, hogy emellett hit- és erkölcstanból, földrajzból, természetrajzból, rajzból, filozófiából és angol nyelvből is jeles volt (bár utóbbit ennek ellenére se bírta, amikor először tett szakmai látogatást az USA-ban az 1960-as években). Feltehetjük, hogy ha nincsenek a súlyosan diszkriminatív zsidótörvények, amelyek a kiváló tanuló, de „zsidóként” csak a tabló alján helyet kapó diák elől elzárták az egyetemi pályát, továbbá nincs a második világháború és a „valahol utat vesztett” ország összeomlása, jó eséllyel nem lesz történész belőle. Hanákot az 1939 utáni fél évtized gyilkos kihívásai vezették a történelmi stúdiumokhoz a számára valóban felszabadulást jelentő 1945-ös tavaszon: a történelmet tanulmányozva közösségének tragédiájára próbált választ adni, hogy ezzel megértse a saját sorsát is.

Jegyzetek

1 Varga László: Hanák Péter emlékére. Népszava, 1997. október 14., 7.

2 Glatz Ferenc: Amíg a szellem él… Hanák Péter, 1921–1997. História, 1998/7., 9.

3 Litván György: A közös útkeresés (úttévesztés?) évei (1945–1948) – Bak János. In: Uő: Sorstársak és kortársak. Válogatta és szerkesztette: Gál Éva és Kende Péter. Budapest, Noran, 2008, 199–205.

4 Hanák Péter levele Hanák Gábornak. 1971. február 24. Hanák Péter családi hagyatéka.

5 Jászi Oszkár: A kiskéri parasztok. In: Jászi Oszkár publicisztikája. Válogatta, szerkesztette és a jegyzeteket készítette: Litván György és Varga F. János. Budapest, Magvető, 1982, 129.

6 Gerő András: Ragaszkodás önmagunkhoz. Kritika, 1993/12., 33.

7 Király István levele Hanák Péternek. 1988. március 31. MTA Kt Ms 2188/443.

8 Hanák Péter: Historizálás és történetiség a kiegyezés vitájában. In: Uő: Magyarország a Monarchiában. Tanulmányok. Budapest, Gondolat, 1975, 209.

9 „Vegytisztaság csak a laboratóriumokban van”. Gerő Andrással beszélget Pikó András. Mozgó Világ, 2004/1., 107.

10 Gyáni Gábor: Emlékezés és oral history. In: Uő: Emlékezés, emlékezet és a történelem elbeszélése. Budapest, Napvilág Kiadó, 2000, 136.

11 Hanák Péter: Megjegyzések a Szabó Dezső monográfia társadalomrajzához. Kritika, 1964/9., 59.

12 Kövér György: A biográfia nehézségei. In: Uő: Biográfia és társadalomtörténet. Budapest, Osiris, 2014, 17.

13 Patrice Gueniffey: A biográfia a megújuló politikatörténetben. Ford. Szabó Csilla. Aetas, 2000/3., 143.

14 Giovanni Levi: Az életrajz használatáról. Ford. Czoch Gábor. Korall 2. (2000. tél), 82.

15 Töredék fiaimnak. Hanák Gábor beszélgetése Hanák Péter történésszel. Alföld, 1986/10., 60. (Az interjút készítő riporter nem azonos Hanák Péter kisebbik fiával, és nem is rokona a Hanák családnak.)

16 Kornai János búcsúbeszéde Hanák Péter temetésén. Megemlékezések. Hanák Péter családi hagyatéka.

17 A szerző interjúja Peter Pastorral. 2021. július 2., illetve Peter Pastor visszaemlékezéseit lásd az Open Society Archives-ban (OSA) őrzött hagyatékában: HU OSA 435 Peter Pastor Collection on Atlantic Research and Publications, Inc.

18 Kaposváry László levele Hanák Péternek. 1974. február 10. Hanák Péter családi hagyatéka.

19 Hanák Péter levele Hanák Katalinnak. 1959. június 15. Hanák Péter családi hagyatéka.

20 Hanák Péter levele Berend T. Ivánnak. 1968. június 24. MTA Akadémiai Levéltár 224. Történettudományi Intézet. Újkor-történeti osztály iratai. (Hanák Péter hagyatékából). 2. doboz. Hanák-levelezés 1968.

21 Hanák Péter: Töredék fiaimnak. In: Uő: Ragaszkodás az utópiához. Budapest, Liget Könyvek, 1993, 11.

22 A szerző interjúja Hanák Andrással. 2020. augusztus 7.

23 Hanák Péter: Töredék fiaimnak. In: Uő: Ragaszkodás az utópiához, i. m. 12.

24 Hanák Gyula, a Somogymegyei Gazdák gabonaosztályának vezetője Magyarszéknél felborult autójával. Somogyi Újság, 1929. július 11., 2.

25 HU OSA 300-40-6 Records of Radio Free Europe/Radio Liberty Research Institute: Hungarian Unit: Biographical Card Files. Hanák, Péter (1953–1992).

26 Hanák Péter: Töredék fiaimnak. In: Uő: Ragaszkodás az utópiához, i. m. 10.

27 Hanák Péter: Töredék fiaimnak. In: Uő: Ragaszkodás az utópiához, i. m. 9.

28 Jól sikerült az izraelita elemi isk. Chanukka ünnepélye. Somogyi Újság, 1930. december 16., 4.

29 Hanáknak „A németség és a zsidóság együttélése a Duna-medencében” című 1994-es konferencián tett nyilatkozata olvasható: Ungár Tamás: Asszimiláció és kettős identitás. Németek és zsidók a Duna-medencében. Népszabadság, 1994. november 15., 21.

30 Kopátsy Sándor: A mi XX. századunk. Budapest, Belvárosi Könyvkiadó, 1996, 372.

31 Töredék fiaimnak. Hanák Gábor beszélgetése Hanák Péter történésszel, i. m. 62.

32 Hanák Péter levele Hanák Katalinnak. 1959. június 15. Hanák Péter családi hagyatéka.

33 Hanák Péter: Töredék fiaimnak. In: Uő: Ragaszkodás az utópiához, i. m. 12.

34 Uo.

35 Töredék fiaimnak. Hanák Gábor beszélgetése Hanák Péter történésszel, i. m. 62.

36 A szerző interjúja Hanák Andrással. 2020. augusztus 7.

37 Hanák Péter levele Hanák Gábornak. 1971. február 25. Hanák Péter családi hagyatéka. Amerikai levelezés (1971).

38 Hanák Gábor levele Csunderlik Péternek. 2023. március 5. A szerző birtokában.

Források és irodalom

LEVÉLTÁRI FORRÁSOK

Akadémiai Levéltár

224. I. Történettudományi Intézet. Újkor-történeti osztály iratai. (Hanák Péter hagyatékából)

224. II. Intézeti vegyes. 94. A Teleki Intézet levelezése, 1947–1949

224. IV. Teleki Intézet iratai

Állambiztonsági Szolgálatok Történeti Levéltára (ÁBTL)

A „Hungaricus-ügy” operatív dossziéja.
ÁBTL 3.1.5. – O – 10986.

A „Hungaricus-ügy” operatív dossziéja.
ÁBTL 3.1.5. – O – 10986/1

„Békés Gáspár” fedőnevű informátor munkadossziéja.
ÁBTL 3.1.2. – M – 22533/1

„Florenc” fedőnevű társadalmi kapcsolat kutatódossziéja.
ÁBTL 3.2.4. – K – 2339

„Gádor” fedőnevű informátor munkadossziéja.
ÁBTL 3.2.3. – M – 974/2

„Gregor” fedőnevű informátor munkadossziéja.
ÁBTL 3.2.3. – M – 385/1

„Hegyvári Péter” fedőnevű informátor munkadossziéja.
ÁBTL 3.2.3. – M – 106

Kosáry Domonkos (sic) operatív dossziéja.
ÁBTL 3.1.5. – O – 11182

Kosáry Domonkos (sic) operatív dossziéja.
ÁBTL 3.1.5. – O – 11182/1

„Kovács Jenő” fedőnevű informátor munkadossziéja.
ÁBTL 3.1.2. – M – 30561

„Nagy Lajos” fedőnevű informátor munkadossziéja.
ÁBTL 3.1.2. – M – 13417/1

„Perényi” fedőnevű informátor munkadossziéja.
ÁBTL 3.1.2. – M – 37985

„Pósfai” fedőnevű informátor beszervezési dossziéja.
ÁBTL 3.2.1. Bt – 2168/1

„Pósfai” fedőnevű informátor beszervezési dossziéja.
ÁBTL 3.2.1. Bt – 2168/2

„Ravaszdi” fedőnevű társadalmi kapcsolat kutatódossziéja.
ÁBTL 3.2.4. – K – 1832/1

„Somlay Károly” fedőnevű társadalmi megbízott munkadossziéja. ÁBTL 3.1.2. – M – 38434/1

„Takács Imre” fedőnevű informátor munkadossziéja.
ÁBTL 3.1.2. – M – 30220

„Tóth Gabriella” fedőnevű informátor munkadossziéja.
ÁBTL 3.1.2. – M – 20974

„Történész” fedőnevű társadalmi kapcsolat kutatódossziéja.
ÁBTL 3.1.2. – K – 2086

„Vili” fedőnevű informátor munkadossziéja.
ÁBTL 3.1.2. – M – 38083

„Vili” fedőnevű informátor munkadossziéja.
ÁBTL 3.1.2. – M – 38083/1

„Zimélió” meghiúsult beszervezésével kapcsolatos anyagok.
ÁBTL 3.2.1. Bt – 627/1

„Zimélió” meghiúsult beszervezésével kapcsolatos anyagok.
ÁBTL 3.2.1. Bt – 627/2

ELTE Egyetemi Levéltár

10. Történettudományi Kar a, Kari tanácsülések jegyzőkönyvei és mellékletei. Jegyzőkönyvek, 1954–1956

10. Történettudományi Kar b/A Dékáni Hivatal iratai

103. Történeti Intézet a, Iktatott iratok 1953–1957. évek

116. Új- és Legújabbkori Magyar Történeti Tanszék a, Iktatott iratok 1951-1953

119. Művelődéstörténeti Tanszék a, Iratok (1984–1994)

Eötvös Loránd Tudományegyetem MDP Alapszerveinek iratai. 2. Történettudományi Kar. 1953–1954. (Digitális másolat a Budapest Főváros Levéltárában őrzött anyagról.)

Hanák Péter családi hagyatéka

A kutatás idején még Hanák András birtokában volt (2022 végétől az OSA-ban, jelenleg feldolgozás és katalogizálás alatt).

Library of Congress (USA, Washington D. C.)

Joseph Held jelentése Hanák Péter IREX-professzori tevékenységéről a Rutgers Egyetemen. 1976. augusztus 9. International Research and Exchanges Board records. 221. doboz.

MTA Könyvtár és Információs Központ – Kézirattár

Berlász Jenő: „Tervezet a Magyar Történelmi Társulatnak az 1848–1849-es évfordulóval kapcsolatos tudományos programjáról” (1947. március 18.).
MTA Kt Ms 6445/217

Hajnal István Hanák Péternek (1952).
MTA Kt Ms 5385/35–37

Hanák Péter levele Berlász Jenőhöz (1964).
MTA Kt Ms 6448/106

Hanák Péter levele Domanovszky Sándornak (1947).
MTA Kt Ms 4524/456

Hanák Péter levelei Kardos Tibornak (1947).
MTA Kt Ms 2483/40–49

Hanák Péter levele Kardos Tibornak (1950).
MTA Kt Ms 2488/103

Hanák Péter levelei Király Istvánnak (1970, 1972, 1974, 1976, 1979).
MTA Kt Ms 2201/134–140

Hanák Péter levele Mályusz Elemérnek (1950).
MTA Kt Ms 6400/319

Hanák Péter levele Mester Miklósnak (1979)
MTA Kt Ms 5462/44

Hanák Péter levelei Nagy Péternek (1978, 1993).
MTA Kt Ms 2608/232–233

Hanák Péter levele Révész Imréhez (1953).
MTA Kt Ms 5966/193

Hanák Péter levele Szabolcsi Bencéhez (1953).
MTA Kt Ms 5662/3

Hanák levele Szabó Istvánnak (1950).
MTA Kt Ms 5438/13

Király István levelei Hanák Péternek (1972, 1976, 1979, 1984, 1986, 1988).
MTA Kt Ms 2188/438–443

Szabó István levele Hanák Péternek (1954).
MTA Kt Ms 6408/578

Varga Mariann levele Hanák Péterhez (1986).
MTA Kt Ms 2567/25

Magyar Nemzeti Levéltár Országos Levéltára (MNL OL)

MNL OL. M-KS 288-36. 5. ő. e./1967. Az MSZMP Tudományos, Közoktatási és Kulturális Osztályának iratai. Feljegyzés Jánkiné elvtársnőnek a Nagy Miklóssal tartott megbeszéléssel (IX. 24.) kapcsolatos problémákról

Magyar Nemzeti Levéltár Somogy Megyei Levéltára

MNL SML. VIII. 52. Kaposvári Magyar Állami Somssich Pál gimnázium iratai (1779–1949). 24. doboz. Érettségi vizsgát tett tanulók törzskönyvei (1936–1949)

MNL SML. XXXV. 54. Győrffy Antal személyi gyűjtemény

Vera and Donald Blinken Open Society Archives (OSA)

Hanák Péter 1944-es meneküléstörténete. „Escape” – Csepeli György, Örkény Antal és Surányi András interjúi túlélőkkel (1997). HU OSA 13-3-1 Records of the Soros Foundation-Hungary.

Records of Central European University: Department of History: Administrative Records. Hanak Peter Correspondence (1993–1997). HU OSA 203-70-1

Records of Radio Free Europe/Radio Liberty Research Institute: Hungarian Unit: Biographical Files. Hanák, Péter (1976–1990). HU OSA 300-40-5

Records of Radio Free Europe/Radio Liberty Research Institute: Hungarian Unit: Biographical Card Files. Hanák, Péter (1953–1992). HU OSA 300-40-6

Peter Pastor Collection on Atlantic Research and Publications, Inc. HU OSA 435

Audiovizuális interjúk az Open Society Archives (OSA) gyűjteményében

Hanák Péter (1988. augusztus 8.) – HU USA 305-0-3 Fekete Doboz Alapítvány Video Archive

Hanák Péter (1995. március 4.) – HU OSA 305-0-3 Fekete Doboz Video Archive

Hanák Péter (1995. március 8.) – HU OSA 305-0-3 Fekete Doboz Video Archive

Kovács M. Mária (1999. március 3.) – HU OSA 203-13-1 Records of Central European University: External Relations Office: Audio-visual Recordings (41/1)

Pető Andrea (1999. március 2.) – HU OSA 203-13-1 Records of Central European University: External Relations Office: Audio-visual Recordings (42/1)

Rév István (1995. május 9.) – HU OSA 305-03 Fekete Doboz Alapítvány Video Archive

Politikatörténeti és Szakszervezeti Levéltár

Andics Erzsébet hagyatéka. PIL 911. f.

MAGÁNGYŰJTEMÉNYEK

Az 1989-es dubrovniki tanácskozás jegyzőkönyve Kontler László birtokában

Soros-conference. The Culture of Central and Eastern Europe, April 15–16, 1989. Minutes of the meeting by László Kontler

A szerző interjúi Hanák Péter egykori kollégáival, tanítványaival és ismerőseivel

Bardoly István (2021. augusztus 13.); Berend T. Iván (2022. március 3.); Csepeli György (2021. február 4.); George, Deák (2021. április 10.); Fábri Anna (2021. február 4.); Ferber Katalin (2021. augusztus 25.); Földes György (2020. július 20.); Frank Tibor (2021. február 2.); Gál Éva (2021. január 5.); Gerő András (2020. július 1.; 2021. július 8.); Gyáni Gábor (2020. szeptember 22.); Gyurgyák János (2021. február 3.); Hajdu Tibor (2020. július 13.; 2021. február 8.; 2022. február 18.); Halmos Károly (2021. január 12.); Hanák András (2020. augusztus 7.); Hanák Gábor (2021. január 9.), Hatos Pál (2021. április 9.); Hunyady György (2020. január 21.); Jeszenszky Géza (2020. szeptember 22.); Karády Viktor (2020. július 29.); Kende Tamás (2020. december 9.); Klaniczay Gábor (2020. október 26.); Kocka, Jürgen (2021. január 7.); Kontler László (2020. augusztus 13.); Kornai János (2020. augusztus 13.); Kovács András (2023. március 22.); Kósa László (2020. július 30.); Kövér György (2021. január 13.); Lengyel László (2021. november 4.); Losonczi Ágnes (2021. március 31.); Lőrinc László (2021. december 20.); Mátay Mónika (2021. január 28.); Meszerics Tamás (2021. január 28.); Miskolczy Ambrus (2021. február 5.); Peter Pastor (2021. július 7.); Pintér István (2020. november 9.); Pók Attila (2020. július 10.); Ress Imre (2021. március 31.); Parnica, Robert (2020. november 4.); Sármány-Parsons Ilona (2023. március 26.); Somogyi Éva (2020. július 21.); Szász Zoltán (2020. október 30.); Szelényi Iván (2020. december 9.); Szívós Erika (2021. május 20.); Szvoboda Dománszky Gabriella (2021. szeptember 1.); Tóth Pál Péter (2021. szeptember 6.); Varga Lajos (2020. július 14.)

A szerző levelezése Hanák Péter egykori kollégáival, tanítványaival és ismerőseivel

Agárdi Péter; Almási Miklós; B. Kádár Zsuzsanna; Bender, Thomas; Bihari Péter; Bodó Béla; Bojtár B. Endre; Braun Róbert; Bruszt László; Chartier, Roger; Deák István; Dénes Iván Zoltán; Balogh, Eva S.; Fenyves Katalin; Gluck, Mary; Gyarmati György; Hadas Miklós; Heinl, Waltraud; Karádi Éva; Kardos András; Kende Éva; Kende Péter; Koczkó Endre; Komoróczy Géza; Kolosi Tamás; Kovács Áron; László Ferenc; Litván Károly; Ludassy Mária; Mihancsik Zsófia; Miller, Alexei; Neményi Mária; Niessen, Jim; Nolte, Paul; Nóvé Béla; Pajkossy Gábor; Pető Iván; Pritz Pál; Radnóti Sándor; Sandgruber, Roman; Sajó András; Sármány-Parsons Ilona; Standeisky Éva; Szarka László; Szentgyörgyi Zsuzsa; Szögi László; Tamás Gáspár Miklós; Tőkés Rudolf; Vásárhelyi Mária; Vörös Boldizsár

NYOMTATOTT FORRÁSOK

Ady Endre publicisztikai írásai. 2. kötet, 1905–1907. Válogatta és a jegyzeteket írta: Vezér Erzsébet. Budapest, Szépirodalmi Könyvkiadó, 1977

Andics Erzsébet:Elnöki székfoglaló a Magyar Történelmi Társulat 1949. március 27-i közgyűlésén. Századok, 1948/1–4., 1–18.

Berend T. Iván: A Magyar Pamutipar története, 1887–1962. Századok, 1965, 549–551.

A burzsoá nacionalizmusról és a szocialista hazafiságról. Társadalmi Szemle, 1958/8–9., 11–39.

CEU History Department Yearbook, 1993. Ed. Andrea Pető. Budapest, Central European University, 1994

CEU History Department Yearbook, 1994–1995. Ed. Andrea Pető. Budapest, Central European University, 1995

CEU History Department Yearbook, 1997–1998. Ed. Eszter Andor–Andrea Pető–István György Tóth. Budapest, Central European University, 1999

Csepeli György: Szavak feltámadása. Élet és Irodalom, 1984/32. (1984. augusztus 10.), 11.

Csoóri Sándor: Nappali hold (2.). Hitel, 1990/18., 4–7.

Duna-völgyi barátságok és viták. Jászi Oszkár közép-európai dossziéja. Összeállította, a bevezetőt írta és a jegyzeteket készítette: Litván György–Szarka László. Budapest, Gondolat, 1991

Elekes Lajos: A magyar történettudomány helyzetének és feladatainak kérdéséhez a kongresszus tanulságai nyomán. Századok, 1953, 621–647.

Gonda Imre: Néhány megjegyzés Robert A. Kann „The Habsburg Empire” című könyvéhez. Történelmi Szemle, 1959/3–4. 515–522.

Gratz Gusztáv: A dualizmus kora. Magyarország története, 1867–1918. Első kötet. Budapest, Magyar Szemle Társaság, 1934

Hanák Katalin: A Lila tintáról (1.). Irodalmi Újság, 1952. augusztus 28., 7.

Az Irodalomtörténeti Intézet vitája a „népi” írók kérdéséről. Magyar Tudomány, 1958/10., 436–441.

Jászi Oszkár publicisztikája. Válogatta, szerkesztette és a jegyzeteket készítette: Litván György és Varga F. János. Budapest, Magvető, 1982

Kedves, jó Kádár elvtárs! Válogatás Kádár János levelezéséből, 1954–1989. Szerk.: Huszár Tibor. Budapest, Osiris, 2002

Lukácsy András: Hol fekszik Közép-Kelet-Európa? Magyar Hírlap, 1978. július 25., 6.

A MADISZ, 1944–1948. Szerk.: Rákosi Sándor. Budapest, Kossuth Könyvkiadó, 1984

Magyar Történész Kongresszus, 1953. június 6–13. Szerk.: Lukács Lajos. Budapest, Akadémiai Kiadó, 1954

Magyar zsidó lexikon. Szerk.: Újvári Péter. Budapest, Zsidó Lexikon kiadóvállalat, 1929

A magyar történettudomány helyzete és feladatai (Elekes Lajos cikkének megvitatása). Századok, 1953, 647–671.

Molnár Erik: Válogatott tanulmányok. Szerk.: Ránki György. Budapest, Akadémiai Kiadó, 1969

Nevelési útmutató városi MADISZ szervezetek részére. Összeállította: MADISZ Országos Nevelési Titkárság. Budapest, 1946

Németh G. Béla: Értelmiség, műveltségintegráció, művelődéstörténet. Valóság, 1981/4., 13–21.

A nép – a történelem alkotója. Társadalmi Szemle, 1953/9., 829–849.

A Petőfi Kör vitái hiteles jegyzőkönyvek alapján. III. Történészvita. Szerkesztette, a dokumentumomat összeállította és a jegyzeteket írta: Hegedűs B. András–Rainer M. János. Budapest, Kelenföld Kiadó-ELTE, 1990

Pride and prejudice. National Stereotypes in 19th and 20th Century Europe East to West. Ed. László Kontler. Budapest, Central European University, 1995

Rádai Eszter: Jól fésült úrifiú korbáccsal. A férjnek szólt, az asszony kapta? 168 Óra, 1990/40. (1990. október 9.), 12–13.

Ránki György: John Komlos: The Habsburg Monarchy as a Custom Union: Economic Development in Austria-Hungary in Nineteenth Century. [A Habsburg Monarchia mint vámunió: gazdasági fejlődés a 19. században]. Századok, 1988/3. 509–511.

Rákosi Mátyás és a magyar történettudomány. Szerk.: Molnár Erik. Budapest, 1952

Stier Miklós: Magyar–osztrák történész együttműködés. Magyar Tudomány, 1984/9.,722–725.

Szekfű Gyula: Lenin. A Budapesti Nemzeti Bizottság és a Magyar–Szovjet Művelődési Társaság 1946. jan. 21-én, Lenin halálának 22-ik évfordulója alkalmából az Operaházban rendezett ünnepségen előadta Szekfű Gyula egyetemi tanár. Budapest, 1946

A Történettudományi Bizottság vitája a dualizmus kora történetének egyes kérdéseiről (I.). Századok, 1962/1–2., 206–239.

Útmutató a MADISZ csoportok munkájához. Budapest, kiadja a MADISZ Országos Szervezési Titkárság, [1946]

Vita a magyarországi osztályküzdelmekről és függetlenségi harcokról. Szerk.: Pach Zsigmond Pál. Budapest, Kossuth, 1965

Vita Molnár Erik: „A magyar társadalom története az Árpád-kortól Mohácsig” c. könyvéről (1950). Összeállította: Győrffy Sándor és Pach Zsigmond Pál. Társadalmi Szemle, 1950/5., 388-400.

Vörös István: Tankönyvírók, történészek és történelemtanárok találkozása. Köznevelés, 1950/10., 277–278.

Napilapok

Magyar Hírlap, Magyar Nemzet, Népszava, Szabad Nép, Népszabadság, Somogyi Újság, Somogyi Néplap (1990-től Somogyi Hírlap)

Memoárok, naplók, beszélgetések, nekrológok és kulcsregények

Almási Miklós: Pisztoly a könyvtárban. Életinterjú. Beszélgetőtárs: Nádra Valéria. Budapest, Kalligram, 2019

Almási Miklós: Rezgésszámok. Beszélgetések a mai Amerikáról. Budapest, Magvető, 1974

V. Bálint Éva: Egy szenvedélyes élet. Magyar Hírlap, 1997. október 7., 13.

Berend T. Iván: A történelem – ahogyan megéltem. Budapest, Kulturtrade, 1997

Berend T. Iván: Naplementék (történelmi korszakvázlatok). Budapest, Éghajlat Könyvkiadó, 2018

Berend T. Iván: Pach Zsigmond Pál (1919–2001). Egy nagyszabású tudományos életmű. Történelmi Szemle, 2001/3–4., 145–157.

Berlász Jenő: Emlékeim a Teleki Pál Tudományos Intézet Történettudományi Intézetéről. In: Kiadatlan dokumentumok Berlász Jenő (1911–2015) hagyatékából. Sajtó alá rendezte: Pál Lajos. Századok, 2016/5., 1205–1213.

Csizmadia Ervin: A magyar demokratikus ellenzék (1968–1988). Budapest, T-Twins Kiadó, 1995

Egy magyar republikánus életútja. Kozák Gyula és Kőrösi Zsuzsanna interjúi Kende Péterrel. Budapest, Osiris, 2019

Egy történész életútja. Benda Kálmán válaszol Glatz Ferenc kérdéseire (Egy tv-interjú szövege). In: Benda Kálmán: A nemzeti hivatástudat nyomában. Történelmi, történelemelméleti, művelődéstörténeti, iskolapolitikai és csángómagyar tanulmányok, írások, interjúk. Összeállította, szerkesztette és utószóval ellátta: Lukáts János. Budapest, Mundus Magyar Egyetemi Kiadó, 2004, 514–531.

Eörsi István: Emlékezés a régi szép időkre. Budapest, Napra-Forgó Kft., 1988

Faludy György: Pokolbeli víg napjaim. Budapest, Magyar Világ Kiadó, 1998

Farkas Vladimir: Nincs mentség. Az ÁVH alezredese voltam. Budapest, Interart Stúdió Kiadói Iroda, 1990

Fekete Sándor: Vácott voltam Afrikában. Emlékeim az 1956 utáni terrorkorszakból. Budapest, a szerző kiadása, 1996

Ferber Katalin: Életálom. Budapest, Joshua Könyvkiadó, 2021

Fodor András: A Kollégium. Napló, 1947–1950. Budapest, Magvető, 1991

Földes Anna: Miért nem írok önéletrajzot? Egy krónikás krónikája. Budapest, Gabbiano Print Kft., 2012

Glatz Ferenc: Amíg a szellem él… Hanák Péter, 1991–1997. História, 1998/7., 9–10.

Gyáni Gábor: Hanák Péter emlékére. Népszava, 1997. október 14., 7.

Gyáni Gábor: Vörös Károly, 1926–1996. Aetas, 1996/1., 194–195.

Györe Balázs: Apám naplója. Múlt és Jövő, 2015/3., 52–53.

H. L. [Hovanyecz László]: Az önkorrekció embere. Elhunyt Hanák Péter. Népszabadság, 1997. október 7., 11.

Hajdu Tibor: Hanák Péter hagyatéka. Mozgó Világ, 1997/11., 126–127.

Hanák András: Adeus, Ronaldo! Peschka Vilmos (1929–2006). Élet és Irodalom, 2006/30. (2006. július 28.), 13.

Hankiss Elemér–Lengyel László: Kétszög. Budapest, Helikon, 2015

Haraszti István: Poggyász nélkül. Budapest, Szépirodalmi Könyvkiadó, 1981

Haraszti-Taylor, Eva: Remembering Alan. A Story of Years Shared. Nottingham, Astra Press, 2002

Hargittai István: Jeremiás nyomában. Beszélgetések Komoróczy Gézával. Magvető, Budapest, 2021

Háy Gyula: Született 1900-ban. Emlékezések. Budapest, INTERART, 1990

Hegedüs Géza: A visszanyert élet. Budapest, Szépirodalmi Könyvkiadó, 1989

Heindl, Waltraud: Erinnerungen an Péter Hanák (1921–1997). Österreichische Osthefte, 1998/3–4., 553–557.

Held József: Egy amerikás „háryjános” igaz története. História, 2001/1., 30.

Heller Ágnes: Bicikliző majom. Élet- és korrajz. Budapest, Múlt és Jövő, 1998

Heller Ágnes: Hanák Péter emlékezetére. Múlt és Jövő, 1997/4., 3–5.

Huszár Tibor: Anekdoták nyolc évtized magántörténelméből. Budapest, Corvina, 2013

Huszár Tibor: Metszetek nyolc évtized magántörténelméből. Budapest, Corvina, 2010

„Az igaznak emlékezete áldott”. Beszélgetés ifjabb Tóth Zoltánnal I. Tóth Zoltán haláláról. In: Kő András–Nagy J. Lambert: Kossuth tér, 1956. Budapest, Teleki László Alapítvány, 2001, 231–234.

Iggers, Wilma–Iggers, Georg: Two Lives in Uncertain Times. Facing the Challenges of the 20th Century as Scholars and Citizens. New York–Oxford, Berghahn Books, 2006

Individualista történet. Gerő András beszélgetései Mihancsik Zsófiával. Budapest, Új Mandátum, 2012

Interjú Király Istvánnal. 1989 tavaszán készítette: Széchenyi Ágnes. A jegyzeteket írta: Katona Ferenc. A szöveget gondozta: Mórócz Gábor. In: Király István öröksége. Írások tőle és róla. Szerk.: Bolvári-Takács Gábor. Sárosopatak, Zempléni Múzsa, 2021

Az írott szó morális jelentősége. Lackó Miklóssal beszélget Szabó Miklós. Beszélő, 1991/37. (1991. szeptember 14.), 41–43.

Képíró Ágnes: Történelmi sorsfordulók. Egy alkotó értelmiségi életpályája tükrében. Pomogáts Béla életútinterjú. Budapest, Belvedere Meridionale, 2020

Király István: Napló, 1956–1989. Budapest, Magvető, 2018

Kis János: Szabadságra ítélve. Életrajzi beszélgetések Meszerics Tamással és Mink Andrással. Budapest, Kalligram, 2021

Kolosi Tamás: Polgárnak lenni. Beszélgetések Ferenczi Borbálával. Budapest, Magvető, 2020

Kontler, László: Insisting on Utopia. In Memoriam Péter Hanák. In: The Garden and the Wokshop. Disseminating Cultural History in East-Central Europe. In Memoriam Péter Hanák. Ed. Maris Turda. Budapest, Central European University–Europa Institut, 1999, 16–21.

Kopátsy Sándor: A mi XX. századunk. Budapest, Belvárosi Könyvkiadó, 1996

Kopátsy Sándor: Emlékezés Hanák Péterre. Somogyi Hírlap – Színes Hétvége. 1997. október 18., 10.

Kornai János: A gondolat erejével. Rendhagyó önéletrajz. Budapest, Osiris, 2005

Kornai, János: By Force of Thought. Irregular Memoirs of an Intellectual Journey. Cambridge-London, MIT Press, 2006

Kosáry Domokos: „Kelet-Európa”-kutatás a Teleki Intézetben. Tóth János interjúja. Valóság, 1983/9., 32–41.

Kovács Endre: Korszakváltás. Emlékiratok. Budapest, Magvető, 1981

Kozák Gyula: Kész a leltár. Vásárhelyi Miklós. Budapest, Balassi, 2017

Kövér György: „…idegen akadémiai kultúrából jövő, viszonylag fiatal kutató”. Beszélgetés Péteri Györggyel. Aetas, 2006/1., 172–183.

Kőbányai János: Az apokalipszis krónikása. Interjú a 91 éves Randolph L. Brahammel. Népszabadság, 2014. február 8. („Hétvége” melléklet), 6–7.

Kucsman Árpád: Egy kémikus a régi Eötvös Collegiumban. A Kelevéz Ágnessel folytatott beszélgetés szerkesztett változata. Budapest, ELTE Eötvös József Collegium-Petőfi Irodalmi Múzeum, 2006

Lator László: A megmaradt világ. Emlékezések. Budapest, Európa, 2012

Lengyel Balázs: Két Róma. Emlékezés, 1948–1993. In: Két sorsforduló. Válogatott esszék. Budapest, Balassi, 1998, 271–305.

Litván György: Sorstársak és kortársak. Válogatta és szerkesztette: Gál Éva és Kende Péter. Budapest, Noran, 2008

Litván József: Ítéletidő. Budapest, Tekintet Könyvek, [1991]

Lukács György: Megélt gondolkodás. Életrajz magnószalagon. Az interjút készítette: Eörsi István és Vezér Erzsébet. Szerk.: Eörsi István. Budapest, Magvető, 1989

Magyar Isaacson, Judith: Köszönet az Életért. Egy túlélő visszaemlékezései. Budapest, Novella Könyvkiadó, 2008

Mályusz Elemér: Visszaemlékezések. Szerk.: Soós István. Budapest, Bölcsészettudományi Kutatóközpont Történettudományi Intézet, 2021

Mátrai László: Műhelyeim története. Budapest, Szépirodalmi Könyvkiadó, 1982

„Meghallani a sokszólamú zenét, az emberi történelmet”. Bódy Zsombor és Cieger András beszélgetése Katus Lászlóval. Századvég 45. (2007. ősz) [Rövidítve: Bódy Zsombor és Cieger András beszélgetése Katus Lászlóval. In: Katus László: Sokszólamú történelem. Válogatott tanulmányok és cikkek. Szerk.: Nagy Mariann–Vértesi Lázár. Pécs, PTE BTK Történelem Tanszékcsoport, 2008, 423–461.]

Mihályi Gábor: Két apa között. A magyar baloldal tragédiája (1899–1990). Budapest, Kalligram, 2012

Nagy Balázs: Sorsdöntő idők. A Petőfi Körben és a forradalomban. Budapest, Nagy Imre Alapítvány, 2007

„Nem hittem, hogy Kun Béla életrajzát rendesen meg lehet írni”. Hajdu Tibor a pályájáról és az 1918–1919-es forradalmak kutatásáról. Az interjút készítette: Csunderlik Péter. Sic Itur ad Astra 70. (2020), 5–18.

Nemeskürty István: Elrepült a gyors idő. Budapest, Szabad Tér Kiadó, 1998

Németh Ferenc: Utak a múltból. Beszélgetés Hanák Péter történésszel. Élet és Tudomány, 1990/37. (1990. szeptember 14.), 1158–1159.

Németh Lajos: „Szigetet és mentőövet!” Életinterjú, 1986. Szerk.: Beke László et alii. Budapest, MTA BTK-MissionArt Galéria, 2017

Niederhauser Emil: Hanák Péter, 1921–1997. Magyar Tudomány, 1998/1., 91–93.

Ormos Mária: Remények és csalódások. Budapest, Kossuth, 2017

Ortutay Gyula: Napló. II. 1955–1966. Budapest, Alexandra, 2009

Péter László: „Mindig az államot magát tartottam a főszereplőnek”. (Kérdez: Deák Ágnes) (1992). In: Péter László: Elbától keletre. Tanulmányok a magyar és kelet-európai történelemből. Budapest, Osiris, 1998, 385–394.

Radnóti Sándor: Sosem fogok memoárt írni. Budapest, Magvető, 2019

Rákosi Mátyás: Visszaemlékezések, 1940–1956. I–II. Szerk.: Feitl István–Gellériné Lázár Márta–Sipos Levente. Budapest, Napvilág Kiadó, 1997

Rejtőzködő legendárium. Fejezetek egy kultúrpolitikus sorstörténetéből. Budapest, Szépirodalmi Könyvkiadó-Szemtanú Kiadó, 1990

Réz Pál: Bokáig pezsgőben. Hangos memoár. A beszélgetőtárs Parti Nagy Lajos. Budapest, Magvető, 2015

Riber, Alfred J.: In Memoriam Péter Hanák. In: The Garden and the Wokshop. Disseminating Cultural History in East-Central Europe. In Memoriam Péter Hanák. Ed. Maris Turda. Budapest, Central European University–Europa Institut, 1999, 22–24.

Romsics Ignác: Hetven év. Egotörténelem, 1951–2021. 1. kötet. Budapest, Helikon, 2022

Rónai András: Térképezett történelem. Budapest, PÜSKI, 1993

Ságvári Ágnes: Mert nem hallgathatok. Szerk.: Bokor Pál. Budapest, Pallas Lap- és Könyvkiadó, 1989

Sikerült a mítoszok lebontása. Beszélgetés Szász Zoltánnal a magyar történettudományról. Társadalmi Szemle, 1996/12., 34–43.

Somogyi Éva: Hanák Péter (1921–1997). Századok, 1998/1., 289–292.

Sőtér István: Vacsora Carmelben. Amerikai útinapló. Budapest, Gondolat Kiadó, 1968

Stern, Fritz: Five Germanys I Have Known. New York, Farrar, Straus and Giroux, 2006

Szabad György: Aradtól az Országgyűlésig. Pavlovits Miklós interjúja Szabad Györggyel, 1991–1992. Budapest, Magvető, 2017

Szász Imre: Ménesi út. Regény és dokumentum. Budapest, Magvető, 1985

Szász Zoltán: Katus László (1927–2015). Történelmi Szemle, 2015/1., 178–182.

Szigeti József: Intellektuális önéletrajzom. Budapest, Eötvös József Könyvkiadó, 2000

Szilágyi Sándor: A Hétfői Szabadegyetem és a III/III. Interjúk, dokumentumok. Budapest, Új Mandátum, 1999

Takáč, Ladislav: Traumák és mítoszok. Beszélgetés a magyar–szlovák és a szlovák–magyar kapcsolatokról Vigh Károly történésszel. Somorja, Méry Ratio, 2006

Taylor, A. J. P.: A Personal History. London, Hodder and Stoughton, 1984

Tolnai Gábor: Szóbeli jegyzék. Róma, 1949–1950. Budapest, Magvető, 1987

Történészek története. Kutatók hivatásukról, pályájukról, eredményeikről. Szerk.: Czeferner Dóra–Szőts Zoltán Oszkár–Szőts-Rajkó Kinga. Budapest, Fakultás Kiadó, 2018

Ungvári Tamás: Az életem enciklopédiája. Budapest, Scolar, 2012

Ungvári Tamás: Lezáratlan nyomozás. Budapest, Ulpius-ház, 2004

Varga László: Hanák Péter emlékére. Népszava, 1997. október 14., 7.

Vas Zoltán: Akkori önmagunkról. Önéletírás II. Budapest, Magvető, 1982

Vezér Erzsébet: Szeretném magam megmutatni. Budapest, Seneca Kiadó, 1999

Vészi Endre: Angi Vera és a többiek. Budapest, Magvető Kiadó, 1979

Vitányi Iván: Közösségeim (Öninterjú). Valóság, 1984/12., 1–33.

Vitányi Iván: A küszöbember. Életem történetei Horthytól Orbánig. Budapest, Noran Libro, 2014

Vitray Tamás: Amerikai mozaik. Budapest, Táncsics Kiadó, 1972

„Volt benne merészség”. Beszélgetés Bácskai Verával. Az interjút Szabadi Vera készítette. In: Laky Teréz (1926–2005). Szerk.: Czakó Ágnes-Hárs Ágnes. Budapest, MSZT, 2008, 213–234.

Hanák Péterrel készített interjúk megjelenésük időrendjében

Csupor Tibor: Történelem és nemzeti tudat. Interjú Hanák Péter történettudóssal. Somogyi Néplap. 1978. február 12., 6.

Réti Pál: „Az emberi szempontokat nem lehet kihagyni a gazdaságtörténetből”. Interjú Hanák Péterrel. Heti Világgazdaság, 1982. szeptember 4., 5–6.

„Elűzni a kísértetet…” Beszélgetés Hanák Péterrel. Filmkultúra, 1983/2., 5–11.

Nádor Tamás: Emberközpontú történetet jegyzek. 10 kérdés Hanák Péterhez. Ifjúsági Magazin, 1984/48. (1984. november 30.), 34–35.

Töredék fiaimnak. Hanák Gábor beszélgetése Hanák Péter történésszel. Alföld, 1986/10., 60–70.

Időszerű utópia. Beszélgetés Hanák Péterrel a Közép-európai Kulturális Egyesületről. Magyar Nemzet, 1989. szeptember 18., 7.

Daniss Győző: Közép-Európa tudata. Beszélgetés Hanák Péter történésszel. Népszabadság, 1989. október 14., 17.

Magyar hozomány Európának? Az Európa Klub 1989. december 13-i kerekasztal-beszélgetése Göncz Árpáddal, Hanák Péterrel, Kádár Bélával, Kosáry Domokossal, Szabó Istvánnal. A beszélgetést V. Bálint Éva vezette. Magyar Hírlap, 1990. január 12., 3.

Lőrincz Sándor: Történetírás és átalakulás. Beszélgetés Hanák Péter történésszel. Somogyi Hírlap, 1990. június 30., 5.

Lőrincz Sándor: Példaképe: Ady, Jászi és Bibó. Beszélgetés Hanák Péter történésszel. Új Dunántúli Napló, 1990. szeptember 18., 3.

Vitézy Zsófia: Egy régi gondolat: Közép-Európa (sic) Egyetem. Magyar Hírlap, 1992. július 20., 9. [Interjú Hanák Péterrel.]

Varsányi Gyula: Nemzet – régió – Európa. Hanák Péter a Közép-európai Egyetemről. Népszabadság, 1992. szeptember 22., 17.

Váradi Júlia: Egy kurzusnyi közös Európa. Történelmi kvitt. Interjú Hanák Péterrel és Meszerits (sic) Tamással. 168 Óra, 1992/27., 20–21.

Hanák Péter-interjú. Készítette: Germuska Pál. Budapest, ELTE BTK, I. Tóth Zoltán Egyetemtörténeti Szakszeminárium, 1994 [Kézirat]

„Ki tudná megmondani, valójában hányan jöttek Vereckén át”. Hanák Péterrel beszélget Bossányi Katalin. Mozgó Világ, 1995/7., 3–18.

A történész lelkiismerete. Hanák Péterrel beszélget Pesti János. Világosság, 1995/7., 22–27.

Pesti János: A kétkedés a történész lelkiismerete. A tanár és tudós Hanák Péter. Fejér Megyei Hírlap, 1995. június 24., 12.

„Sztreljaty! Sztreljaty!” Beszélgetés Hanák Péterrel az 1956. október 25-i „véres csütörtökről”. In: Kő András–Nagy J. Lambert: Kossuth tér, 1956. Budapest, Teleki László Alapítvány, 2001, 234–237.

Hanák Péter felhasznált művei megjelenésük időrendjében

Hanák Péter: Csapodi-Berlász: Világtörténelem a francia forradalomtól napjainkig. Társadalmi Szemle, 1948/12., 836–839.

Hanák Péter: Egyetemes történelem. IV. rész. A legújabb kor története. Budapest, Szikra, 1950

Berg., M. A.: Cromwell és kora. Fordította: Borzsák István. A fordítást szakmailag ellenőrizte és a jegyzeteket készítette: Hanák Péter. Budapest, Művelt Nép, 1952

Hanák Péter: Az 1905-ös orosz forradalom hatása Magyarországon. In: Az 1905–1907-es orosz forradalom nemzetközi jelentősége és magyarországi hatása. Budapest, Szikra, 1954, 35–85.

Pach Zsigmond Pál–Hanák Péter: A csehszlovák történészek smolenicei konferenciája. Századok, 1955/1., 121–125.

Hanák Péter: Az 1905. évi orosz forradalom magyarországi hatásának néhány kérdése. In: Magyar-orosz történelmi kapcsolatok. Szerk.: Kovács Endre. Budapest, Művelt Nép, 1956, 292–314.

Magyarország története az abszolutizmus és a dualizmus korában. 1. füzet (1849–1867). Összeállította: Hanák Péter–Pach Zsigmond Pál. Budapest, ELTE BTK, 1956

Magyarország története az abszolutizmus és a dualizmus korában. 2. füzet (1867–1880). Összeállította: Hanák Péter–Pach Zsigmond Pál. Budapest, ELTE BTK, 1956

Magyarország története az abszolutizmus és a dualizmus korában. 3. füzet (1880–1900). Összeállította: Hanák Péter–Sándor Vilmos. Budapest, ELTE BTK, 1959

Hanák Péter: A magyar „középosztály” fejlődésének problémájához. Valóság, 1962/3., 23–39.

Hanák Péter–Hanák Katalin: A Magyar Pamutipar története, 1887–1962. Budapest, PNYV, a magyar pamutipar 1. számú gyáregysége, 1964

Hanák Péter: Megjegyzések a Szabó Dezső monográfia társadalomrajzához. Kritika, 1964/9., 55–59.

Magyarország története. I. kötet. (2. kiadás). Főszerk.: Molnár Erik. Budapest, Gondolat, 1967

Magyarország története. II. kötet. (3. kiadás). Főszerk.: Molnár Erik. Budapest, Gondolat, 1971

Hanák Péter–Lackó Miklós–Ránki György: Gazdaság, társadalom, társadalmi-politikai gondolkodás Magyarországon a kapitalizmus korában. In: Vita Magyarország kapitalizmuskori fejlődéséről. Budapest, Akadémiai Kiadó, 1971. Értekezések a történeti tudományok köréből. 55.

Hanák Péter: A dualizmus korának történeti problémái. Budapest, Tankönyvkiadó, 1971. Történelemtudomány – történelemtanítás 1.

Hanák Péter: Az idő rostájában. Jancsó történetszemléletének vitájához. Filmkultúra, 1972/1., 65–75.

Hanák Péter–Katus László–Vörös Károly: Életmód a századfordulón. Élet és Tudomány, 1974/10., 444–449.

Hanák Péter: Polgárosodás és asszimiláció Magyarországon a XIX. században. Történelmi Szemle, 1974/4., 513–536.

Hanák Péter: Magyarország a Monarchiában. Tanulmányok. Budapest, Gondolat, 1975

Hanák Péter: Magyar tankönyvek Amerikában. New Brunswick-i beszélgetés Held József történésszel és Nagy Károly szociológussal. Élet és Irodalom, 1977/31. (1977. július 30.), 7.

Hanák Péter: Az etnikai tudatosság reneszánsza. Élet és Irodalom, 1978/7. (1978. február 18.), 3.

Hogyan éltek elődeink? Fejezetek a magyar művelődés történetéből. Szerk.: Hanák Péter. Budapest, Gondolat Könyvkiadó, 1980

Hanák Péter: Viszonylagos nemzettudat. Élet és Irodalom, 1981/30. (1981. július 25.), 4–5.

A Dunánál. Történelmi figyelő. Szerk.: Hanák Péter. Budapest, RTV Minerva, 1982

Hanák Péter: A nemzettudat nyomában. Élet és Irodalom, 1983/7. (1983. február 18.), 3.

Hanák Péter: A Duna-táji demokrácia és a nemzetiségek. Magyar Nemzet, 1982. április 10., 9.

Zsidókérdés, asszimiláció, antiszemitizmus. Tanulmányok a zsidókérdésről a huszadik századi Magyarországon. Szerk.: Hanák Péter. Budapest, Gondolat, 1984

Hanák Péter: Jászi Oszkár dunai patriotizmusa. Budapest, Magvető, 1985

Szűcs Jenő–Hanák Péter: Európa régiói a történelemben. Előadások a Történettudományi Intézetben 3. Bp., 1986.

Hanák Péter: A Kert és a Műhely. Budapest, Gondolat, 1988

A History of Hungary. Ed: Peter F. Sugar–Péter Hanák–Tibor Frank. Bloomington, Indiana University Press, 1990

Hanák Péter: Közép-Európa két koncepciója. Regio – Kisebbségtudományi Szemle, 1990/1., 19–27.

Hanák Péter: Hagyomány és jövőkép. Népszabadság, 1990. szeptember 29., 25.

Polgári lakáskultúra a századfordulón. Bevezette és összeállította: Hanák Péter. Budapest, MTA Történettudományi Intézet, 1992

Hanák Péter: Ragaszkodás az utópiához. Budapest, Liget Könyvek, 1993

Hanák Péter: Alkat és történelem – Egy Bibó-tanulmány továbbgondolása. Világosság, 1994/5–6., 3–37.

Hanák Péter: Az imaginárius régió valósága. Emlékezés Szűcs Jenőre. Mozgó Világ, 1995/2., 71–77.

Hanák Péter: Társadalmi struktúrák a 19. századi Közép-Európában. Történelmi Szemle, 1997/2., 159–177.

Hanák Péter, a város polgára. Szerk.: Pető Andrea. Budapesti Negyed 22. (1998. tél)

Hanák Péter: A Kert és a Műhely. Második, bővített kiadás. Budapest, Balassi Kiadó, 1999

Hanák Péter: 1867 – európai térben és időben. Válogatta, sajtó alá rendezte és a bevezető tanulmányt írta: Somogyi Éva. Budapest, História-MTA Történettudományi Intézete, 2001

Felhasznált irodalom

Apor Péter: Az elképzelt köztársaság. A Magyarországi Tanácsköztársaság utóélete, 1945–1989. Budapest, MTA BTK Történettudományi Intézet, 2014

Bandy, Alex: A Csokoládé-ügy. Egy filozófus másik élete. Budapest, Akadémiai Kiadó, 2014

Baráth Katalin: A történetírás terhe. A magyar historiográfia rendhagyó története. Budapest, Kijárat, 2021

Beck Tibor-Germuska Pál: Forradalom a bölcsészkaron. Budapest, 1956-os Intézet, 1997

Bencsik Péter: Kelet és Nyugat között, Államhatárok, úti dokumentumok, határátlépés Magyarországon és Csehszlovákiában (1945–1989). Budapest, MTA Bölcsészettudományi Kutatóközpont TTI, 2019.

Bourdieu, Pierre: A tudományos mező. Valóság, 1977/1., 116–117.

Bourdieu, Pierre: Hatalmi mező, értelmiségi mező és osztályharc. Valóság, 1973/3., 118–120.

Bourdieu, Pierre: Homo Academicus. Valóság, 1985/5., 125–127.

Bourdieu, Pierre: Homo Academicus. Stanford (California), Stanford University Press, 1988

Bozóki András: Aczél és Pozsgay. Beszélő, 1998/12., 25–30.

Bozóki András: Gördülő rendszerváltás. Az értelmiség politikai szerepe Magyarországon, 1977–1994. Budapest, L’Harmattan–Uránia Ismeretterjesztő Alap, 2019

A bölcsészkar az 1956-os forradalomban (az 1992. november 25-én tartott tudományos konferencián elhangzott előadások). Szerk.: Vadász Sándor. Budapest, ELTE, 1994

A bűnbaktól a realista lényeglátóig. A magyar politikai és tudományos diskurzusok Kossuth-képei, 1849–2002. Szerk.: Dénes Iván Zoltán, Budapest, Argumentum–Bibó István Szellemi Műhely, 2004

Breisach, Ernst: Historiográfia. Budapest, Osiris, 2004

Burk, Kathleen: Troublemaker. The Life and History of A. J. P. Taylor. New Haven-London, Yale University Press, 2000

Cole, Robert: A. J. P. Taylor. The Traitor within the Gates. London, Palgrave Macmillan, 1993

Csorba László: A római magyar követ jelenti… A magyar-olasz kapcsolatok története, 1945–1956. MTA doktori értekezés. Kézirat. Budapest, 2010

Csorba László: „…sed victa Catoni!”. In: A polgári átalakulásért. Emlékkötet Szabad György tiszteletére. Szerk.: Gerő András. Budapest, Közép- és Kelet-európiai Történelem és Társadalom Kutatásáért Közalapítvány, 2016, 123–147.

Dessewffy Tibor: Iskola a hegyoldalban. Budapest, Új Mandátum, 1999

Dénes Iván Zoltán: A történelmi szükségszerűség értelmezésének problémájához. Gondolatok Hanák Péter tanulmánykötete kapcsán. Valóság, 1976/8., 99–104.

Dévényi Tibor: Doktor Ezésez Géza karrierje, avagy Tudósok és rágcsálók. Budapest, Gondolat Könyvkiadó, 1980

Eddie, M. Scott: Cui bono? Magyarország és a dualista Monarchia védővámpolitikája. Történelmi Szemle, 1976/1–2., 156–166.

Eörsi Gyula emlékkönyv, 1922–2002. Szerk.: Sárközy Tamás–Vékás Lajos. Budapest, HVG-ORAC, 2002

Az Eötvös Loránd Tudományegyetem Bölcsészettudományi Karának története képekben, 1635–2010. A kar történetét írta: Borsodi Csaba. A képeket válogatta, a felvételeket és a képaláírásokat készítette, a bevezetést írta és a kötetet szerkesztette: Tüskés Anna. Budapest, Eötvös Loránd Tudományegyetem Bölcsészettudományi Kar, 2010

Erdmann, Karl Dietrich: Toward a Global Community of Historians: The International Historical Congresses and the International Committee of Historical Sciences, 1898–2000. Edited by Jürgen Kocka and Wolfgang J. Mommsen in collaboration with Agnes Blänsdorf. Translated by Alan Nothnagle. New York, Berghahn Books, 2005

Erős Vilmos: Modern historiográfia. Az újkori történetírás egy története. Budapest, Ráció, 2015

Evans, Richard J.: Eric Hobsbawm. A Life in History. London, Abacus, 2019

Értelmiségi válaszutak 1945 után. Egy akadémiai ülésszak előadásai. Szerk.: Papp Gábor. Budapest, Kossuth, 2017

Faure, Justine: Working on/Working with the Soviet Bloc: IREX, Scholarly Exchanges and Détente. In: Global Exchanges. Scholarships and Transnational Circulations in the Modern World. Ed.: Ludovic Tournès and Giles Scott-Smith. New York–Oxford, Berghahn Books, 2018, 231–244.

Fejezetek a pécsi egyetem történetéből. Szerk.: Csizmadia Andor. Pécs, [Pécsi Tudományegyetem], 1980

Fischer, Holger: Politik und Geschichtswissenschaft in Ungarn. Die ungarische Geschichte von 1918 bis zur Gegenwart in der Historiographie seit 1956. München, R. Oldenbourg Verlag, 1982

Gál Éva: Lejáratás és bomlasztás. Tudósok, tanárok a titkosrendőrség látókörében. Budapest, Corvina Kiadó-Nagy Imre Alapítvány, 2013

Gál Lajos: A magyar demokratikus ifjúsági mozgalom története, 1944–1947. Kandidátusi értekezés. Budapest, 1985 [Kézirat]

Gergely András: Kísérlet mesterelbeszélés megalkotására: a „tízkötetes” Magyarország története. In: A magyar történetírás kánonjai. Szerk.: Dénes Iván Zoltán. Budapest, Ráció Kiadó, 2015, 206–214.

Gerő András: A történelem használatáról. In: Uő: Szétszakított múlt. Budapest, Habsburg Történeti Intézet, 2012, 173–201.

Gerő András: Hóman-Szekfű és ami utána következik. In: Uő: Utódok kora. Történeti tanulmányok, esszék. Budapest, Új Mandátum, 1996, 98–104.

Gerő András: Képzelt történelem. Fejezetek a magyar szimbolikus politika XIX-XX. századi történetéből. Budapest, Eötvös–PolgART, 2004

Gerő András: Ragaszkodás önmagunkhoz. Kritika, 1993/12., 33.

Gunst Péter: A magyar történetírás története. Debrecen, Csokonai, 1995

Gyáni Gábor: Az urbanizáció társadalomtörténete. Budapest, Korunk–Komp-Press, 2012

Gyáni Gábor: Emlékezés, emlékezet és a történelem elbeszélése. Budapest, Napvilág Kiadó, 2000

Gyáni Gábor: Hanák Péter: A Kert és a Műhely. BUKSZ, 1990/1., 115–117.

Gyáni Gábor: Nemzeti vagy transznacionális történelem. Budapest, Kalligram, 2018

Gyáni Gábor: Posztmodern kánon. Budapest, Nemzeti Tankönyvkiadó, 2003

Gyáni Gábor: Relatív történelem. Budapest, Typotex, 2007

Gyáni Gábor: Történészdiskurzusok. Budapest, L’Harmattan, 2002

Halmos Károly: Erdei Ferenc 1943. évi szárszói beszéde mint politikai szöveg. Szociológiai Szemle, 2010/4., 60–108.

Hatos Pál: Rosszfiúk világforradalma. Az 1919-es Magyarországi Tanácsköztársaság története. Budapest, Jaffa, 2021

Hermann Róbert: A forradalom és szabadságharc centenáriuma a magyar történetírásban. Századok, 2019/3., 477–501.

Horváth Zsolt, K.: Mérei Ferenc. Második kötet. Szocialista felvilágosodás és törzsi avantgárd, 1945–1986. Budapest, Korall, 2021

Huszár Tibor: A hatalom rejtett dimenziói. Magyar Tudományos Tanács, 1948–1949. Budapest, Akadémiai Kiadó, 1995

Huszár Tibor: A magyar szociológia története. Budapest, Osiris, 2012

Huszár Tibor: Mit ér a szellem, ha… Budapest, Szabad Tér Kiadó, 1990

Iggers, Georg. G.: A német historizmus. A német történetfelfogás Herdertől napjainkig. Budapest, Gondolat, 1988

Irodalom a forradalomban. Emlékülés az MTA Irodalomtudományi Intézetében. 2006. október 5. Szerk.: Angyalosi Gergely. Budapest, Universitas Kiadó, 2008

Kann, Robert A.: The Habsburg Empire. A Study in Integration and Desintegration. New York, F. A. Praeger, 1957

Kaposvár rendezett tanácsú város története és fejlődése. A gyűjtött adatokból összeállította és írta: Bereczk Sándor nyug. városi műszaki tanácsos. Budapest, Arany János Irodalmi és Nyomdai Műintézet Rt., 1925

Karády Viktor: Magyar kultúrfölény vagy iskolázási deficit? Korall 3–4. (2001. tavasz–nyár), 129–144.

Kádár Zsuzsanna, B.: Állam – párt – történetírás. A Magyar Munkásmozgalmi Intézet – az MSZMP Párttörténeti Intézete (1948–1989). Budapest, Gondolat Kiadó, 2021

Kende Tamás: Párttörténet: kritika és program. In: A magyar történetírás kánonjai. Szerk.: Dénes Iván Zoltán. Budapest, Ráció Kiadó, 2015, 175–188.

Kerti Mária: A MADISZ budapesti szervezeteinek megalakulása és működése (1945–1946). Budapest, Ifjúsági Lapkiadó Vállalat, 1970

Kisantal Tamás: Az emlékezet és a felejtés helyei. A vészkorszak ábrázolásmódjai a magyar irodalomban a háború utáni években. Pécs, Kronosz Kiadó, 2020

Kitörés a kánonból. Szabad György történetírói munkássága. Szerk.: Dénes Iván Zoltán. Budapest, Ráció Kiadó, 2018

Komlos, John: The Habsburg Monarchy as a Customs Union Economic Development in Austria-Hungary in the Nineteenth Century. Princeton, Princeton University Press, 1983

Kosáry Domokos: A Görgey-kérdés története. II. kötet. Osiris-Századvég, Budapest, 1994

Kovács András: Két kiegyezés. In: Bibó Emlékkönyv. 2. kötet. Szerk.: Réz Pál. Bern, Európai Protestáns Magyar Szabadegyetem, 1979, 118–139.

Kovács Endre: A mai polgári történetírás. Budapest, Gondolat Kiadó, 1962

Kónya Sándor: A Magyar Tudományos Tanács (1948–1949). Budapest, Magyar Tudományos Akadémia Könyvtárának közleményei, 1998

Kósa László: Az újabb magyar művelődéstörténeti kutatások sokrétűsége. In: Mérföldkövek a magyar művelődéstörténet-írásban. Tanulmányok. Szerk.: Monok István. Budapest–Eger, Kossuth Kiadó–Eszterházy Károly Főiskola, 2015, 7–16.

Köbel Szilvia: A repülő egyetem professzora. Szabó Miklós (1935–2000) portréja. KUK Könyv és Kávé Kiadó–Állambiztonsági Szolgálatok Történeti Levéltára, 2016

Kövér György: A társadalomtörténet „refigurációja”, avagy eltűnt főszereplők nyomában. Történelmi Szemle, 2006/3., 241–266.

Kövér György: Biográfia és társadalomtörténet. Budapest, Osiris, 2014

Kövér György: Kanyarodás keletre, nyitás nyugatra. Századok, 2020/6. 1255–1291.

Kövér György: Losonczy Géza, 1917–1957. Budapest, 1956-os Intézet, 1998

Kövér György: Patrónus és tanítványi gárda: a Domanovszky-iskola. Székfoglaló előadások a Magyar Tudományos Akadémián. Budapest, Magyar Tudományos Akadémia, 2018

Krausz Tamás: Antiszemitizmus–holokauszt–államszocializmus. Budapest, Nemzeti Tankönyvkiadó, 2004

Krausz Tamás: Pokrovszkij és az orosz abszolutizmus vitája az októberi forradalom után. Történelmi Szemle, 1980/4., 627–648.

Lackó Miklós: Molnár Erik és a 60-as évek történész-vitája. Századok, 2008/6., 1483–1536.

Lackó Miklós: Révai-problémák. In: Uő: Válságok–választások. Történeti tanulmányok a két háború közötti Magyarországról, Budapest, Gondolat, 1975, 194–297.

Ladányi Andor: Felsőoktatási politika, 1949–1958. Budapest, Kossuth, 1986

László, Szabolcs: Trans-systemic Mobility, Travel Reports, and Knowledge Acquisition in Cold War Hungary (1960s-70s). European Review of History / Revue européenne d'histoire 30/2. (2023) (Megjelenés alatt.)

Lederer Emma: A magyar polgári történetírás rövid története. Budapest, Kossuth, 1969

Lejeune, Philippe: Önéletírás, élettörténet, napló. Válogatott tanulmányok. Budapest, L’Harmattan, 2003

Levi, Giovanni: Az életrajz használatáról. Ford. Czoch Gábor. Korall 2. (2000. tél), 81–92.

Litván György: Naprakész századforduló. BUKSZ, 1991/1., 52–55.

A Magyar Tudományos Akadémia másfél évszázada, 1825–1975. Főszerk.: Pach Zsigmond Pál. Szerk.: Vörös Antal. Budapest, Akadémiai Kiadó, 1975

Majtényi György: A tudomány lajtorjája. „Társadalmi mobilitás” és „új értelmiség” Magyarországon 1945 után. Budapest, Gondolat–MOL, 2005

Micheller Magdolna: Egyetemisták és a hatalom. A magyar egyetemi hallgatók és a hatalom viszonya, 1945–1957. Szeged, József Attila Tudományegyetem Állam- és Jogtudományi Kar, 1992

Miklós Endre: A kaposvári Táncsics Mihály Gimnázium. Budapest, Tankönyvkiadó, 1990

A Monarchia kora – ma. Szerk.: Gerő András. Budapest, Új Mandátum, 2007

Murber Ibolya: A Habsburg Monarchia és az első világháború. Klió, 2017/4., 61–70.

Nolte, Paul: Hans-Ulrich Wehler. Historiker und Zeitgenosse. München, C. H. Beck, 2015

Nóvé Béla: Tény/Soros. A magyar Soros Alapítvány első tíz éve, 1984–1994. Budapest, Balassi Kiadó, 1999

A nyitott zárt ország. Kulturális és tudományos érintkezések az 1970-es és 1980-as években Magyarország és a Nyugat között. Szerk.: Takács Róbert. Budapest, Napvilág Kiadó, 2022

Pach Zsigmond Pál: Történetszemlélet és történettudomány (cikkek, tanulmányok). Budapest, Kossuth, 1977

Paddington, Arch: Broadcasting Freedom. The Cold War Triumph of Radio Free Europe and Radio Liberty. Lexington (Kentucky), University of Kentucky Press, 2000

Péteri, György: Academia and State Socialism. Essays on the Political History of Academic Life in Post-1945 Hungary and Eastern Europe. Boulder (Colorado)-Highland Lakes (New Jersey), Atlantic Research and Publications, Inc., 1998

Pók Attila: A múlt hatalma. Kőszeg–Szombathely, Felsőbbfokú Tanulmányok Intézete (iASK), Savaria University Press, 2018

Pritz Pál: Ortutay Gyula, egy homo politicus naplója. In: Napló és történelem. Szerk.: Pritz Pál – Mann Jolán, Marchut Réka és Sipos Balázs közreműködésével. Budapest, Nemzetközi Magyarságtudományi Társaság, 2018, 156–173.

Pritz Pál: Pamlényi Ervin és a Századok. Századok, 2017/1., 17–24.

Pritz Pál: Tudomány/politika a szovjet korszakban. In: A szovjet típusú rendszer időszakának vitatott kérdései. Szerk.: Rainer M. János. Budapest, Kronosz Kiadó, 2021, 263–2721.

Rév István: „Az ember végül…”. BUKSZ, 1989/1., 19–25.

Révész Sándor: Aczél és korunk. Budapest, Sík Kiadó, 1997

Richmond, Yale: Cultural Exchange and the Cold War. Raising the Iron Curtain. Penn State University Park, Pennysylvania University Press, 2003

Romsics Gergely: A kettős társadalom és ami utána következik. Gyáni Gábor „Magyarország társadalomtörténete a Horthy-korban” c. művéről. Korall 1. (2000. ősz), 180–184.

Romsics Gergely: Mítosz és emlékezet. A Habsburg Birodalom felbomlása az osztrák és a magyar politikai elit emlékirat-irodalmában. Budapest, L’Harmattan, 2004

Romsics Gergely: Nép, nemzet, birodalom. A Habsburg Birodalom emlékezete a német, osztrák és magyar történetpolitikai gondolkodásban, 1918–1941. Budapest, ÚMK, 2010

Romsics Gergely–Zahorán Csaba: Útkereső történészek. Megjegyzések egy lezáratlan eszmecsere margójára. Történelmi Szemle, 2019/4., 777–788.

Romsics Ignác: Clio bűvöletében – Magyar történetírás a 19–20. században – nemzetközi kitekintéssel. Budapest, Osiris, 2011

Romsics Ignác: Magyarország története a XX. században. Budapest, Osiris, 2001

Romsics Ignác: Történelem, történetírás, hagyomány. Tanulmányok és cikkek, 2002–2008. Budapest, Osiris, 2008

Rosenfeld, Patricia L.: American Foundations and the Challenge of Funding International Fellowship and Exchange Programs since 1970. In: Global Exchanges. Scholarships and Transnational Circulations in the Modern World. Ed.: Ludovic Tournès and Giles Scott-Smith. New York–Oxford, Berghahn Books, 2018, 247–261.

Scheibner Tamás: A magyar irodalomtudomány szovjetizálása. A szocialista realista kritika és intézményei, 1945–1953. Budapest, Ráció, 2014

Schorske, Carl E.: Fin-de-Siécle Vienna. New York, Alfred A. Knopf, 1980

Schorske, Carl. E.: Thinking with History. Explorations in the Passage. Princeton, Princeton University Press, 1998

Sisman, Adam: A. J. P. Taylor. A Biography. London, Mandarin Paperbacks, 1995

Somlai Katalin: Amerikából jöttek, híres mesterségük: Fordosok. A Ford Alapítvány ösztöndíjas programjában részt vevők karrieríve: szubelitből az elitbe. In: Elit és szubelit a Kádár-korszakban: közelítések. Magyarország a jelenkorban. Szerk.: Rainer M. János. Budapest, 1956-os Intézet Alapítvány, 2021, 103–164.

Somlai Katalin: Go West! A nyugati ösztöndíj-politika diskurzusai az 1960–1970-es évek Magyarországán. In: Hatalmi diskurzusok. A hatalom reprezentációi a tudományokban és a művészetekben. Szerk.: Bíró Csilla–Visy Beatrix. Budapest, Bibliotheca Nationalis Hungariae–Gondolat Kiadó, 2016, 251–260.

Somlai Katalin: „Kiutazása érdekünkben áll”. A Nyugatra utazó ösztöndíjasok és a hírszerzés kapcsolatai a Kádár-korszakban. In: Kádárizmus – átereszek. Budapest, 1956-os Intézet, 2010, 241–262.

Somlai Katalin: Ösztöndíjjal Nyugatra a hatvanas években. Az Országos Ösztöndíj Tanács felállítása. In: Kádárizmus: mélyfúrások. Szerk.: Tischler János. Budapest, 1956-os Intézet, 2019, 273–314. Évkönyv XVI.

Sontag, Susan: A betegség mint metafora. Budapest, Európa, 1983

Spira György: Spira György: Forradalom és szabadságharc, 1848–1849. Társadalmi Szemle, 1949/3., 272–275.

Standeisky Éva: Demokrácia negyvenötben. Budapest, Napvilág Kiadó, 2015

Szabadon szolgál a szellem. Tanulmányok és dokumentumok a száz esztendeje alapított Eötvös József Collegium történetéből, 1895–1995. Szerkesztette és a dokumentumokat válogatta: Kósa László. Budapest, GIFT Kft., 1995

Szabó Ervin történeti írásai. Válogatta: Litván György. Budapest, Gondolat, 1979

Szabó József, N.: Tisztogatások a magyar felsőoktatásban (1945–1946). Magyar Tudomány, 1999/8., 977–989.

Szabó Miklós: A jó kommunista szilárdan együtt ingadozik a Párttal. Előadások a kommunista pártok történetéről és a fekete-piros-fehér-zöld színre festett sztálinizmusról. Szerkesztette és a jegyzeteket összeállította: Jankó Attila. Szeged, Szegedi Egyetemi Kiadó, 2013

Szabó Miklós: Politikai kultúra Magyarországon, 1896–1986. Budapest, Medvetánc Könyvek, 1989

Száz év a magyar–olasz kapcsolatok szolgálatában. Magyar tudományos kulturális és egyházi intézetek Rómában (1895–1995). Szerk.: Csorba László. Budapest, H&G társa, [é. n.]

Szegedy-Maszák Mihály: Németh G. Béla (1925–2008). Élet és Irodalom, LII. évf. /37. sz. (2008. szeptember 12.), 8.

Szijártó István: Sipos Gyula. Budapest, Akadémiai Kiadó, 1983

Szilágyi Ágnes Judit: Érdekes személyiségek, emlékezetes viták a magyar történetírásban. 27 történészportré. Budapest, Palatinus, 2007

Szögi László: A budapesti Eötvös Loránd Tudományegyetem rövid története, 1635–1985. Budapest, ELTE, 1985

Szőcs Máté: Párhuzamos történetek. Dzsentrik a szép- és szakirodalomban. Múltunk, 2011/2., 20–33.

Szőnyei Tamás: Titkos írás. Állambiztonsági szolgálat és irodalmi élet, 1956–1990. I–II. kötet. Budapest, Noran, 2012

Szunyogh Szabolcs: Ön hogyan tanítaná a kiegyezést? Kerekasztal-beszélgetés. Köznevelés 1996/30., 14–16.

Szűcs Jenő: A nemzet historikuma és a történetszemlélet nemzeti látószöge. Hozzászólás egy vitához. In: Uő: Nemzet és történelem. Tanulmányok. Budapest, Gondolat Könyvkiadó, 1984, 11–188.

Szűcs Jenő: Vázlat Európa három történeti régiójáról. Történelmi Szemle, 1981/3., 313–359.

Szvák Gyula–Kvász Iván [Szvák Gyula]: Klió, a csalfa széptevő – Klió, a tanító. Budapest, Russica Pannonicana, 2013, Ruszisztikai könyvek XXXVII.

Takács Róbert: A származási megkülönböztetés megszüntetése, 1962–1963. Budapest, Napvilág Kiadó, 2008

Ten Years in Images and Documents. Central European University, 1989–1999. Budapest, Közép-Európai Egyetem Alapítvány, 1999

Tudomány és ideológia között. Tanulmányok az 1945 utáni magyar történetírásról. Szerk.: Erős Vilmos–Takács Ádám. Budapest, ELTE Eötvös Kiadó, 2012

„Vegytisztaság csak a laboratóriumokban van”. Gerő Andrással beszélget Pikó András. Mozgó Világ, 2004/1., 100–108.

Ungváry Krisztián: Mozgásterek és kényszerpályák. Az MTA és az ELTE tudósai az állambiztonság célkeresztjében. In: A felügyelt (mozgás)tér. Tanulmányok a szovjet típusú rendszer hazai történetéből. Szerk.: Rainer M. János. Budapest, Akadémiai Kiadó, 2011, 73–99.

Vári Sándor: Bécsről – amerikai szemmel. BUKSZ, 2000/4., 324–334.

R. Várkonyi Ágnes: Thaly Kálmán és történetírása. Budapest, Akadémiai Kiadó, 1961

Vezér Erzsébet: Ady Endre. Élete és pályája. Budapest, Gondolat Kiadó, 1969

Wrigley, Chris: A. J. P. Taylor: Radical Historian of Europe. London–New York, I. B. Tauris, 2006

Kiadta a Napvilág Kiadó
Budapest, 2023.
Elektronikus kiadás

A kiadásért felel
a Napvilág Kiadó ügyvezető igazgatója
Felelős szerkesztő Klopfer Judit
Felelős szerkesztő Gellériné Lázár Márta
Borító Dányádi Sára
Művészeti vezető Dányádi Sára
Elektronikus könyv Nagy Lajos

www.napvilagkiado.eu

ISBN 978 963 338 530 2

Felhasznált betűtípusok:
Noticia Text – SIL Open Font Licence