AMTAK E-könyvek

Karinthy Frigyes

Így írtok ti

AMTAK Bt, 2022

Felelős szerkesztő: Varsányi József

Borítóterv: Vári Gabriella

Cop. AMTAK Bt, 2022

Kiadja az AMTAK Bt, 2040 Budaörs, Semmelweis u. 6/B

www.amtak.hu amtakbt@gmail.com 06 20 218 6762

Látogass el honlapunkra, és böngéssz!

ISBN 978-615-6549-18-1

Készült: AMTAK Bt, Budaörs

Tartalom

MAGYAR ANTOLÓGIA

HADY ENDRE

BABITS BIHÁLY

TROMBOLÁNYI DEZSŐ

KÖMÉNY CHIMAUNE

SZABÓCSKA MIHÁ'

SZÉPEN! ERNŐ

TÓTH ÁRPÁD

FELESÉGEZETT GALLÉR OSZKÁR

ZÁPOR ANDOR

KAFFKAFF MARGITSÁGOSSÁG

FÜST MILÁN

TALPRAMAGYAR SÁNDOR

MAGYAR KABARÉ

MAGYAR PRÓZA

HERCZEG FERENCZ, az előkelő

A MUNKA DIADALA VAGY A MEGTÉRT FŐÚR

BRÓDY SÁNDOR, a meleg

ÉDÁM HANNA

MOLNÁR FERENC, a gyermekismerő

A GYERMEKLÉLEK KÖLTŐJE

MOLNÁR FERENC, a drámaíró

A FENE

MÓRICZ ZSIGMOND, a tősgyökeres

NÉPIESCH

SZOMORY DEZSŐ, a raffinált

A ROSSZ VONAGLÁS

SZÁSZ ZOLTÁN, az emancipált

NŐSTÉNYSÉG

ERDŐS RENÉE, a viharos

NORRAH

PÓSA LAJOS, a gyermeteg

NINÁCSKA

EÖTVÖS KÁROLY, az adomázó

AZ ELSŐ MAGYAR FÉNYMÁZ KÉSZITŐ

MIKSZÁTH KÁLMÁN, a zamatos

JUBILEUM

SZOMAHÁZY ISTVÁN, a népszerű

MR. LAPOSI JUTKHA

PEKÁR GYULA, a tudományos

A BŐR

MAGYAR KÉPKRITIKA

A "KERGÉK" KÉPKIÁLLITÁSA

MAGYAR ÚJSÁGÍRÁS

VEGYES

KÜLFÖLDI PRÓZA

WILDE OSZKÁR, a hedonista

GORI ANDREJ MELLÉNYE

OHNET GYÖRGY, a lélekbúvár

A VASALÓGYÁROS

IBSEN HENRIK, a ködös

A KENGURU

ZOLA EMIL, a realista

AZ OLAJ

ROSTAND ÖDÖN, a ragyogó

CYRANO DE FAUST

ARCÜBASEV, a modern

SANYI

BERNSTEIN HENRIK, a hatásos

HALLJAD IZRÁEL!

KNEIPP SEBESTYÉN, a józan

(Szemelvények főt. Kneipp »Vizkurám« cimü munkájából.)

ÍGY ÍRTOK TI

- IRODALMI KARIKATÚRÁK

Költeni annyi, mint ítélőszéket tartani önmagunk fölött.

(IBSEN)

Gábor Andornak

meleg kézszoritással

Célozni tanulnak a katonák egy káplár vezetése mellett. Nem valami fényesen megy a dolog. A káplár dühösen szidja regrutáit, aztán kikapja a puskát egyiknek a kezéből, mikor épen megint elhibázta.

- Szamarak, - kiabál a káplár, - tudtok ti lőni! Adjátok ide azt a puskát! Ide nézzetek!

Céloz és hetykén lő. De nem talál. Egy percre zavarba jön. Aztán mérgesen rámordul az egyik katonára:

- Így lőssz te!

Megint céloz. Nem talál. Egy másikhoz fordul:

- Így lőssz te!

És igy tovább. Végre kilencedszer talál. Mellére üt:

- És így lövök én!

*

A kilencedik lövés még késik. A káplár keze még reszket, de szemei egy árnyalattal talán már tisztábban látják a célt.

K. F.

MAGYAR ANTOLÓGIA

HADY ENDRE

Moslék-ország

(Megjelent német és francia fordításban is)

Jött értem a fekete hajó

Jött értem fekete vízen.

Álom-királyfit, vitt tova vitt

Moslék-országnak mentiben –

Fekete hajó, fekete vízen.

Moslék-ország, hajh, cudar ország,

Hajh, Hortobágy, zsír-szívű rém;

Hajh, Átok-város, Redves-ugar:

Piszok hazám, mit kapaszkodsz belém?

Fekete vizeken jöttem én.

Vagyok a nyugati sirály -:

De magyarnak köpött ki a föld

Moslék-ország a nyakamon ül

Engemet Moslék-ország örökölt:

Nyöszörög a hájszagú föld.

Már nem megyek el, fekete hajó

Moslék-ország hagy' örülj, szegény!

Laza ferdinen, laza ferdinen

Fekete vízen, fekete legény,

Hajh, kutyafáját, szomorú legény.

Leköpöm a múltat

Leköpöm a múltat

A lélek-pókot, a cudart,

Leköpöm a lelkemet is,

Mert visszanyihog a múltba.

Én vagyok Málé király

Én vagyok Málé király

Holdfényes, szelid arcom

Belelobog a nagy éjbe.

A Törpe-fejűek

Nem dolgozni jöttem ide

Nem dolgozni jöttem ide

Törpe-fejű, mit akarsz tőlem?

Nehéz munka az enyém

Nehéz munka az enyém

Mi vagyunk az Új Undokak.

De jött hozzám egy törpe

De jött hozzám egy törpe

S kérdezte, mit akarok?

»Ti vagytok az Új Undokak

Ti vagytok az Új Undokak

Menjetek dolgozni ti is.«

Felgerjedt szittya vérem

Felgerjedt szittya vérem

S rászóltam Törpe-fejűre:

»Hát maga megbolondult,

Hát maga megbolondult,

Hogy mindent kétszer mond,

kétszer mond?

BABITS BIHÁLY

(Született Szegszárdon: néhány nappal születése előtt ugyanis titkos figyelmeztetéssel rávette édesanyját, hogy utazzék Szegszárdra, nehogy »Szegszárdon Születtem, Szinésznőt Szerettem« című leendő versében az alliterációt elrontsák. Már hatéves korában egészen fejlett nyelvezete volt: az iskolában félkézzel harminczezer olyan magyar szót tudott fölemelni, ami »B«-vel kezdődik, míg iskolatársainak a fáradtságtól már kilógott a nyelvezete. A fogarasi elemei és a verseci főgimnázium nyolc osztálya jártak beléje, azonkívül nála végzett a budapesti tudományegyetem filológiai fakultása. Majd a technikára került, ahol több szabadalmat nyert, újfajta aluminium ige-kötők-, szó-csavarok- és kettősfedelü mondatszerkezetekre, melyek Edisonnak »A modern verstechnika vívmányai és a villamos nagyanyacsavar« című munkájában is fölemlítvék. Nyersei nyőleg a Nyugatnál nyelentek meg: legutolsó kötete a »Főtisztelendő úr, kérem, az esti takarmány-szállítás minden valószínüség szerint megérkezik« cimü, hosszú feltünést keltett.)

A Klasszikus Gyomorgörcsök ciklusból

F u t u r u m E x a c t u m

Plutó e torzót márványból szoborta

Ó torzók torza, bőrző Dunakorzó

Ó korzók korza, őrző dunnaorzó

Mint ferde torta és megint retorta.

De Afrikában fú az ántipasszát

És négerek masszálnak pántlimasszát

És ott az ég oly régi, égi méla.

S tán pápuákok pengetnek poros fát

S nem lesz Nyugat már, sem Fenyő, sem Osvát ,

még él Balázs, még él a méla Béla.

A n t i k s z e r e l e m

"S megint előlről..."

A szeretőm fiús, görög leány,

Lányos, török fiú, ki egykor élt,

Ahol tajtékot Aagis öble hány.

És Athenben született auzgewélt,

De most közöttünk jár, bár ő egy antik,

Kihez ma lelkem esdve igy beszélt:

»Ó kancsók kincse, ó görög romantik,

Orsók korsója, drágamívű borsó,

Akit szeretnek Bélák és a Bandik.

»Te tarfejű, tritóni, tarka torzó,

Dús, dőre dátum és dalos dativusz,

Post, penes, pone, praeter, ablativusz.

»Ki bún borongva, barna, bús bajusszal,

Beteg bolyongó, béna bink balán...

És szólt a lány, gradus genitivusszal:

»Mi, hát nekem bajuszom van talán?«

S én szólék: Ó, kegyed mély mívű marha,

Ezt mondtam csak a széphangzás mián.

»De hogyha ezt nem érti, drága mirrha,

Egymáshoz nincs közünk, se végre mátul,

Kegyed nem készült, aztán hol az irka?

»Az ember végre még sincs csupa fábul,

Kegyed nem tudja, mi az asszonánc?

Eriggyen, mert rúgok beléje hátul. -

(S megint előlről.)

Dana Idák

Lent a lenső lélekúton {Hádesz öblén, [hol a lélek élet - állott (élet - állott, mint az állat) s aspodélosz illatokkal] öblögetve, ablakokba} ablakokba öblögetve, öblögekbe ablakogva és makogva és mekegve.

És mekegve és magokva      mélybe, lent az éjbe, hol a kéjbe Ötven asszony, logarithmus ötven asszony és emelve és kivonva, négyzetekre köbgyökökre, ötven asszony, hetven asszony, százhuszonhét bűnös asszony, ötven órjás amphorába, asfodélosz ötven asszony = bűnös asszony, mennyi jött ki, mennyi jött ki

Százkilencven bűnös asszony, óriási amphorába       rába, rába, majd mekegve, (log) majd makogva, mindörökre, mindhiába, (mert hiába [mind hiába] töltögetve, öblögetve) öblögetve ablakokba, ablagokva, és makogva, öblögekbe2 és mekegve és mekegve és makogva meg, fogjanak meg...

(Megfogják.)

TROMBOLÁNYI DEZSŐ

(Született Harsonán, mint »A Hét« belső munkatársa, szerdán, lapzárta előtt két nappal. Még idejekorán megírhatta »Trombita-szonáta« című szezon-cikkét. Később az »Innen-Onnan« rovatot vezette: ő volt »A Hét« legelső »Innen-Onnan«-istája. Szinházi kritikáit ugyanott végezte. »Négy fal között« című verses kötetével tűnt fel, melyet később »Négy fal, egy plafon és egy padló között« helyesbített kiadásban ismert meg a közönség. Több politikai és közgazdasági szonettet írt: jelenleg a Trombitagyárosok Országos Szövetségének tiszteletbeli igazgatója. Ép és egészséges ember, fiatalabb korában tífuszon ment keresztül és kétszer a Petőfi-társaságba is jelölték, de mindkét alkalommal csakhamar felgyógyult.)

»A szegény kis trombitás szimbolista klapec nyöszörgései«
cÍmŰ ciklusból

I.

Mint aki halkan belelépett.

És jönnek távol, ferde illatok

Mint kósza lányok és hideg cselédek

Kiknek bús kontyán angyal andalog.

Mint aki halkan belelépett.

Mint aki halkan belelépett

Valamibe... s most tüszköl s fintorog

Mint trombiták és roppant trombonok

S a holdvilágnál szédelegve ferdül

Nehéz boroktól és aranyló sertül

Úgy lépek vissza mostan életembe

Mint kisfiú, ki csendes, csitri, csempe

S látok barnát, kókuszt, koporsót, képet –

Mint aki halkan belelépett.

VIII.

A kis edény.

Oly furcsa és merev.

Aranyhabos tó, emlék-temető

Emlékek ágya, ágyak ápolója,

Mély, puha párna, pincsi, pince, pólya

Emléket emtet, engem temet ő

Fehér és csendes. Ülök rajt, kis ingbe –

És távoli mély országokba int be

Mint folyt arany és mint ezer ezüst,

Oly bús, fehér, olyan igénytelen

Becéz, reámnéz és tréfál velem

Mint egy kis fehér legyező,

Csak rátekintek s igy szólok: ez ő.

A jó, szelíd, a kedves, pici teknő –

De néha megnő -

És néha horpad s néha szétreped

És szerteszökken szörnyű fergeteg

És a homályban bőszen harsonáz

És akkora már, mint a ház

És ordítunk és sírunk: diadal

És ilyen fiatal

S mint kürtök öble s vérző trombiták

És néha vág.

És néha vég.

És néha olyan, mint az ég.

S mint longa, linga, lunga, lenge lég

(Még, még.)

És borzadunk az égbe, nyögve, sírva

És néha néz ránk -

És néha olyan, mintha verset írna.

XIII.

Én nyafogok

Az életben, mint kevesek

Én nyifegek

Távol mezőkön bőrző levesek

Én nyühögök

Valami van, valami nincs

Én szepegek

Valami kósza, kótya kincs

Én szüpögök

Az éjbe, későn és korán

Én szipogok

Az orromon, e roppant trombitán.

KÖMÉNY CHIMAUNE

(Nem tévesztendő össze Hunyadival, akinek ruháit a kenyérmezei ütközetben felvette, hogy megtévessze a török hady-kritikusokat. A Külső-Csótánirtó-utcában született, egy souterrain pincé-ben: atyja az ősz ruebalayeur, ebédnél mindig megverte, ha nem akart a sublód körül szanaszét heverő rubinserlegekből inni: csak igy magyarázható ugyanis, hogy később képtelen volt másból inni, mint rubinserlegből, mely tünetet a kiváló költő egy orosz kritikusa és kommentátora róla írott munkájában így foglal össze röviden: »aufgevakszn beim Rubinserleg«. Hetvenéves korában halt meg, egy darab rubintól, amit háromér nyári szaláminak nézett és lenyelt. Beszédet Rubinstein főpap mondott fölötte: fejéből, végrendeleti meghagyása alapján edényt csináltak, N. N. úrasszony részére; miután azonban nevezett már nem élt, a Végrendelkezési Törvénytár 1908/B. 27-ik paragrafusa értelmében az edény örökös még életbenlévő férjére szállt, az összes illetményekkel együtt.

Verseit a »Bányaipar Részvénytársaság« sajátította ki, kohászati célokból.)

Lábaim

Mily vörösek, mint égő rubinok

És sárgák néha; harsogó topáz.

Hidegbe félve, kéken kéklenek

És a halál háttérben orgonáz.

A Rémület most zöld opál-szoba,

Rohadt agyamban szüköl és gütyög

Fekete sávok közt a sárga hold

S kacag a zöldszemű Rém: a Bütyök.

Néha emelem, néha leteszem,

Néha leveszem, néha ráhúzom,

De többször leteszem, mint emelem

És többször rajthagyom, mint lehúzom.

Szegény, nehéz, bus lábak néha

Borzadva révedek felétek

Ha föllázadnátok egy éjjel

S mikor alszom: megfürdenétek.

Karperec

A szeretőmnek arca kék legyen

És kétoldalt csurogjon lefelé

Hideg barackot egyék véresen,

Meztelenül, egy kémény tetején.

Két lábujja közt tartson egy topázt

És a fején öt drum smaragdt,

Szájába régi, drága türkizek

S röhögjön sírva s szóljon így: harapd.

Langyos teában üljön homlokig

És énekeljen régi éneket

És zongorázzon régi hegedűn,

Amig a türkisz-serleg szétreped.

Hajába főtt gyémántok üljenek,

Egyik füléből lógjon két agát,

Másik füléből lógjon öt narancs,

S ha megunja, akaszsza föl magát.

Napos délelőtt a Dunaparton

(Impresszionizmus)

Mily szép foltok a budai hegyek

Egy asszony jön: a fején nagy kalap

Két kislány és egy kutya játszanak

Távolabb két kis kutya csak

Az ég, mint egy fehér opál

Egy kis asszony most megszólal: Ó Pál,

Egy tábornok agg lábán a vörös stráf

Ifjan, szépen a Világba nevet

Egy angol-flastrom jön, mögötte

Ráragasztva egy ember lépeget.

Menjek talán a borbélyhoz, igen?

S szakállamról, e kék foltról, íziben

Leborotváltatnám magam most?

Ni, látok egy sárga villammost.

A Duna mily szép, kék szalag

S egy sötét nyílás az út, az alag

S mily friss, lila nyakkendője van annak az úrnak, ott

Ki most a hídról a Dunába ugrott.

S mily szép az a kékhajú nő

Ki után, mint fekete folt, futok

Mily sárga, szép folt az a nő

S mily szép, kék folt a képemen az a folt

A pofontól, mit férjétől e percben kaptam volt.

SZABÓCSKA MIHÁ'

(Nem, ezekkel a modernekkel semmire se megy a kezdő író: a szerkesztő úr még mindig nem akarja őt beereszteni az irodalomba. Egyszerű, érthető érzelmek és nemes komolyság, az kell nekünk, fiatal barátom, mondta a szerkesztő úr, és nem a modern zagyvaságok, melyekben nincs egyszerűség. Legfőbb a versnél, hogy érthető legyen. Akkor majd meglátjuk.)

Egyszerűség

Nem hivalgó, cifra páva

Nem modern az én szivem.

Egyszerűség lakik benne

Mosolyogva szelíden.

Egyszerű, de tiszta nóták

Amiket én dalolok –

Mert a szívem súgja őket

Nem is olyan nagy dolog.

Úgy csicsereg az én szívem

Egyszerűen, szabadon,

Mint a pintyőke madárka

Fönt a lombos ágakon.

Ami a szívemen fekszik

Azt dalolom, semmi mást:

Legelő, kicsiny birkáktól

Tanultam a versírást.

Egyszerű és tiszta nóta

Gólyafészek, háztető –

Nincsen benne semmi, ámde

Az legalább érthető.

A jó isten egyszerűnek

Alkotta az eszemet,

Nincsen abban nagy modernség

Csak szelídség, szeretet.

Kicsi kunyhó, szerető szív,

Messze égbolt, tiszta, kék –

Fulladjon meg Ady Endre

Lehetőleg máma még.

A mi falunkból...

A mi falunkból jött az üzenet

Áll még a gólya eszterág felett,

Nő még a fű a zöld domboldalon

És bent, az udvaron.

Kertünkben még virul a sok virág

És még rügyeznek tavasszal a fák

És egyre folyik a mezőn a munka

A mi falunkba.

A mi falunkba ákácfák alatt

Fehérremeszelt házak állanak

És estefelé, ha a nap lehull,

Bealkonyul.

A mi falunkba nyáron nő a zab

És éjszaka van, ha nem süt a nap;

Forgácsot vág ki fábul a gyalu,

Csodálatos, csodálatos falu.

Hit, remény, szeretet

(Karácsonyi mellékletekre féláron.)

Szívünk felett, az éjszakából

Csupán a hit mécsese világol,

Tartson hát össze titeket,

A hit, remény s a szeretet.

Legyen a szíved egyszerű

Boru után jön a derű

A nyár jön a tavasz után,

S viszont, az ősz a nyár után.

Akárhogy van, s akármikép'

A vers csak akkor szép, ha szép:

Piros fedél, fehér tanya,

És ha nem szép, akkor csúnya.

Mert a szívben érzés lakik

Az Isten tudja, hányadik,

S az érzés tiszta dalt kíván

Bizony, szép, tiszta dalt kíván.

Kicsiny kunyhóban szeretet,

Szeressétek a gyermeket

E szent karácsony ünnepén

Önöknek ezt kívánom én.

Mert bíbor-bársony vendégség-

Nél jobb egy napi egészség

Opasno je van se nagnuti

Kéretik nem dohányozni.

SZÉPEN! ERNŐ

(A költővélevés ama feltételének, hogy költőnek születni kell, eleget tett. Budapesten pillantotta meg A Napot és rögtön két verset írt bele, melyek közül az egyik így végződött:

»Ha nem jöhettem rózsabokorban a világra, Bokor Rózsában szeretném elhagyni a világot.« Születése után félórával édesanyjának elmondta harmadszor azt a viccet, amit tőlem hallott; maró cinizmusával már gyermekkorában kitűnt, mikor anyját »apám«-nak, apját viszont

»anyám«-nak nevezte: - mig a pelenkát kedves humorral »pelencsek« gyanánt emíité. Ötéves korában szüleit több kupléban felvilágosította és megszökött két színinövendékkel: ezután fokozatosan gyermekesedett: de csak huszonötéves korában vált el egészen a fejekeménye, hogy »Mit akartok, én csak egy mafla kis fiú-biú vagyok, csingilingi« című verskötetét megírja a »Kis Nyugat« című gyermeklapba. Jelenleg járni tanul »Az Est« szerkesztőségében: egyelőre csak mások tyúkszemein.)

Az »Ajaj, nehéz kereset ez a neo-primitivizmus« ciklusból

Dal

Mint egy szép, aj, szűz-kisasszony,

Ajaj, szép fehér kisasszony,

Fehérkisasszony, szép kisasszony,

Kisasszonyka, kisasszonyka,

Olyan az én éltem dolga.

Én, kérem szépen, nem vagyok már