Dr. Jonice Webb

ISMERETLEN ÉRZELMEK
HATÁSAI A KAPCSOLATAINKRA

A gyermekkori érzelmi elhanyagoltság következményei
és gyógyítása a párkapcsolatban és a családban

A fordítás az alábbi kiadás alapján készült:

Dr. Jonice Webb / Running on Empty No More

Morgan James Publishing, LLC., USA, 2017

Fordította

Uzsoki Eszter

Szerkesztette

Csémi Judit

Copyright © Jonice Webb, 2017

Hungarian translation © Uzsoki Eszter, 2023

Hungarian edition © GLB Könyvkiadó Kft., 2023

Cover design © GLB Könyvkiadó Kft., 2023

Original cover design: villagrafica.nl

Author photo: drjonicewebb.com

Minden jog fenntartva.

A könyv – a kiadó írásos jóváhagyása nélkül – sem egészében, sem részleteiben nem sokszorosítható vagy közölhető, semmilyen formában és értelemben, elektronikus vagy mechanikus módon, beleértve a nyilvános előadást vagy tanfolyamot, a hangoskönyvet, bármilyen internetes közlést, a fénymásolást, a rögzítést vagy az információrögzítés bármely formáját.

A könyvben olvasható információk csupán tájékoztató jellegűek, nem pótolják egyetlen egészségügyi probléma diagnózisát, kezelését sem. Nem helyettesíthetik a képzett egészségügyi szakemberrel folytatott konzultációt. E könyv tartalma csupán segítséget nyújt egy egészségügyi szakember által előírt észszerű és felelős kezelési programhoz. A szerző és a kiadó semmiféle felelősséget nem vállal a könyv tartalmának félreértelmezéséért vagy téves alkalmazásáért.

GOOD LIFE BOOKS, BUDAPEST

Felelős kiadó Eitner Noémi és Melher Viktor igazgatók

Műszaki vezető Horányi Laura

Főszerkesztő Melher Viktor

Tipográfia Madarász György

Nyomdai előkészítés NovaBook

Korrektúra Drabon Zoltánné

Borítót készítette Eyelab.dk

Elektronikus változat
Békyné Kiss Adrien

EPUB ISBN 9789636300319

MOBI ISBN 9789636300326

TARTALOM

Köszönetnyilvánítás

Bevezető

A három leggyakrabban feltett kérdés

1. RÉSZ: A GYERMEKKORI ÉRZELMI ELHANYAGOLTSÁG ÉS A PÁRKAPCSOLATOD

1. fejezet: Kapcsolat a gyermekkori érzelmi elhanyagoltság árnyékában: portré

Amikor a pár egyik tagját érinti a gyermekkori érzelmi elhanyagoltság

Amikor a pár mindkét tagját érinti a gyermekkori érzelmi elhanyagoltság

2. fejezet: Befolyásolta a gyermekkori érzelmi elhanyagoltság a párválasztásodat?

Öt mód, ahogy a gyermekkori érzelmi elhanyagoltság befolyásolhatja a párválasztásodat

Összegzés

3. fejezet: A gyermekkori érzelmi elhanyagoltság hatásai a párkapcsolatodra

Az érzelmileg kötődő kapcsolat kialakításához szükséges négy készség

Honnan tudhatod, hogy kihat-e a párkapcsolatodra a gyermekkori érzelmi elhanyagoltság?

A gyermekkori érzelmi elhanyagoltság hatásaitól sújtott kapcsolatban kialakuló szakadék

4. fejezet: Hogyan beszélj a pároddal a gyermekkori érzelmi elhanyagoltságról?

Mielőtt beszélnél a pároddal

Mire számíts: A gyermekkori érzelmi elhanyagoltságról való sikeres beszélgetés elemei

Mit tegyél, ha mindketten a gyermekkori érzelmi elhanyagoltság hatásaitól szenvedtek?

Mit tegyél, ha a párod elzárkózik?

5. fejezet: Hogyan gyógyítsd meg a gyermekkori érzelmi elhanyagoltság hatásaitól szenvedő kapcsolatodat?

Kötődésépítő gyakorlatok

Konfliktuskezelési gyakorlatok

Egy gyógyulófélben lévő pár portréja

2. RÉSZ: A SZÜLEID ÉS A GYERMEKKORI ÉRZELMI ELHANYAGOLTSÁG

6. fejezet: Az érzelmileg elhanyagoló család felnőttként: 3 portré

A jó szándékú, de maguk is elhanyagoltságtól szenvedő szülők

A küszködő szülő

Az énközpontú szülő

7. fejezet: A gyermekkori érzelmi elhanyagoltság hatása a szüleiddel való kapcsolatodra

Az érzelmileg elhanyagoló szülők három típusa és felismerésük

Mit érezhetsz a szüleidhez fűződő kapcsolatodban?

A négylépéses bűntudatkezelési technika

Eszközök az érzelmeid elfogadására és kezelésére

8. fejezet: Védd magad: határok és öngondoskodás

Honnan tudhatod, hogy mikor kell elkezdeni meghúzni a határokat?

Védd magad öngondoskodással

A határaid csodálatos védelme

9. fejezet: Ha beszélsz a szüleiddel a gyermekkori érzelmi elhanyagoltságról

Miként döntsd el, hogy el kell-e beszélgetned a szüleiddel a gyermekkori érzelmi elhanyagoltságról?

Hogyan beszélj a szüleiddel?

A gyógyuló szülő-gyermek kapcsolat portréja

Mit tegyél, ha nincs remény?

3. RÉSZ: A GYERMEKEID

10. fejezet: Az érzelmileg elhanyagolt gyermek portréja

Az érzelmileg elhanyagolt gyermek

Az érzelmi elhanyagoltsággal küzdő kamasz

Az érzelmileg elhanyagolt gyermek felnőttként

11. fejezet: A gyermekkori érzelmi elhanyagoltságtól szenvedő szülő érzései

A gyermekkori érzelmi elhanyagoltságtól szenvedő szülő érzései

12. fejezet: Miként hat a gyermekkori érzelmi elhanyagoltság a nevelési stílusodra?

A gyermekkori érzelmi elhanyagoltság hatásaitól szenvedő gyermek érzései

Összegzés

13. fejezet: A nevelési stílusod megváltoztatása

Három lépés, amit már most megtehetsz a gyermeked korától függetlenül

Hogyan előzd meg a gyermekkori érzelmi elhanyagoltságot és tedd gazdagabbá a kapcsolatodat a kisgyermekeddel?

Stratégiák serdülőkhöz

Stratégiák a felnőtt gyermekedhez

Összegzés

14. fejezet: Kell-e beszélned a gyermekeddel a gyermekkori érzelmi elhanyagoltságról? Ha igen, miként tedd?

Lehetséges előnyök és hátrányok

Öt kérdés a döntés megkönnyítéséhez

A siker kulcsa

Összegzés

15. fejezet: Két gyógyuló család portréja

Epilógus

A szerzőről

Irodalomjegyzék

A pácienseimnek

KÖSZÖNETNYILVÁNÍTÁS

Finoman szólva nem az erősségem, hogy segítséget kérjek. Ám bizonyos emberek rendkívül támogatóak velem, és a munkámmal kapcsolatban is, így könnyedén meg tudom kérni őket a kéziratom elolvasására, ki tudom kérni a véleményüket vagy éppen műszaki segítséget tudok kérni tőlük. Velük kapcsolatban mindez nem is olyan érzés, mintha segítséget kérnék.

Denise Walton, aki maga is író, és éppen a saját könyvén dolgozik, mindig szakít időt, hogy elolvassa a fejezeteimet, kijavítsa kisebb-nagyobb hibáimat és elmondja az őszinte véleményét. Soha nem lehetek eléggé hálás Denise-nek, amiért ilyen támogató, őszinte, megbízható kolléga és bizalmas barát.

Mike Feinstein, ugyancsak egyenes és bizalmas barátom, üzleti útjain, a vonaton olvasta el és véleményezte e kötet kéziratát, majd rekordgyorsasággal közölte is hihetetlenül hasznos meglátásait és őszinte reakcióját, éppen, amikor szükségem volt rá.

Drága férjem, Seth mindig mellettem állt a számtalan vészhelyzet során, például amikor technikai segítségre szorultam a Változás-lapok elkészítése során, vagy éppen a véleményére volt szükségem a döntéseimhez, és mindig lelkesített. Seth, el sem tudom képzelni, hogy születhetett volna meg ez a könyv a te folyamatos, támogató jelenléted és feltétlen, megingathatatlan hited nélkül abban, hogy képes leszek megírni és befejezni.

Kétségtelen, hogy e könyv sokkal jobb lett a számtalan ragyogó elmének köszönhetően, akik kérdéseikkel, meglátásaikkal, véleményükkel, kritikájukkal és javaslataikkal segítettek.

Danielle DeTora, PsyD, elolvasta és pszichológusként véleményezte a könyvet, valamennyi fejezetet gondosan értékelt, és neki köszönhetően sokkal erősebbé vált a tartalma.

Joyce Davis, független klinikai szociális munkás nemcsak elolvasta, de terapeutaként javaslataival segített javítani a kéziraton. Joanie Schaffner független klinikai szociális munkás szintén fontos objektív tanáccsal látott el az egyik fejezetet illetően.

Nagyon hálás vagyok ügynökömnek, Michael Ebelingnek, aki közölte velem: „Ideje újabb könyvet írnod”, aztán segített kigondolni, mi lenne a legjobb módja, hogy meg is tegyem. Hálás vagyok Tabitha Moore-nak is, aki segített rengeteg emberhez eljuttatni az üzenetemet, amire egyedül képtelen lettem volna.

A két legnagyobb és legfőbb ihletforrásom a könyv megírása során a gyermekeim, Lydia és Isaac voltak. A felnevelésetekhez olyan kérdéseket kellett feltennem, melyek máskülönben fel sem merültek volna, és miattatok olyan irányban növekedtem, amiről nem is álmodhatnék. Nélkületek soha nem merült volna fel a könyv gondolata.

Végül pedig köszönetet mondok az édesapámnak, aki már 15 éve nincs köztünk. Életed utolsó napjaiban hét szót mondtál nekem, amelyek elindítottak az úton a gyermekkori érzelmi elhanyagoltság hatalmának felismeréséig. E könyvben szerepelnek a szavaid, melyek reményeim szerint másokat is úgy inspirálnak majd, mint engem.

BEVEZETŐ

2012-ben megírtam az Ismeretlen érzelmek. Gyógyulás a gyermekkori érzelmi elhanyagoltságból című könyvet. A megjelenése óta több ezer üzenetet kapok olvasóktól, akik végre megkönnyebbültek, mert megérthették, mi nyomasztotta őket egész eddigi életük során.

Néhányuknak olyan megvilágosodásban volt része, amely megváltoztatta az életüket, mert drámai módon eloszlatta szégyenérzetüket és zavarodottságukat, és végre előreléphettek. Mások számára egy sor csendesebb felismerést hozott, amelyek kivezették őket a sötétségből a fénybe önmaguk megértése és az erejük visszanyerése által.

Nem kis dolog, ha elkezded megélni az érzéseidet. Valójában megtévesztően óriási. Ahogy lebontod a gyermeki éned által az érzelmeid kizárása érdekében épített falat, egyre inkább érvényesnek és elevennek érzed majd magad.

Ha korábban szinte semmit sem éreztél, most kissé talán összezavar ez a sok új tapasztalás. Apránként megérzed a mellkasodat összeszorító szomorúságot, az izgatottságot, amibe beleremeg a gyomrod, és talán haragot vagy fájdalmat is érzel a múltbéli sérelmeidért. Igen, az érzelmek egy része fájdalmas lehet. Mások örömteliek vagy szeretetteljesek. Ez a sok pozitív és negatív érzés olyan módon erősíti a kapcsolatodat a valódi éneddel, a világgal és a környezetedben lévő emberekkel, amiről soha nem is álmodtál.

Természetesen minden ember más. Ám akad egy közös tényező mindazokban, akik a gyermekkori érzelmi elhanyagoltság hatásaiból gyógyulnak: mindannyian megváltoztatják az életüket, mert belülről megváltoztatják magukat. A belső változás hullámai odakint is éreztetik hatásukat. Minden pozitív, egészséges változtatás, amit magaddal kapcsolatban teszel, kihat a környezetedre is. Ez néhány nagyon is váratlan kihíváshoz vezethet.

Ez az oka annak, amiért megírtam ezt a könyvet.

Mielőtt belekezdünk, következzen egy rövid emlékeztető a gyermekkori érzelmi elhanyagoltságról. A gyermekkori érzelmi elhanyagoltság definíciója olyan egyszerű, amennyire pusztítóak a hatásai.

A gyermekkori érzelmi elhanyagoltságról akkor beszélhetünk, ha a gyermekkorod során a szüleid nem reagálnak eléggé az érzelmi igényeidre.

Mi történik veled gyermekként, ha olyan otthonban nősz fel, ahol vagy nem veszik észre az érzelmeidet, vagy nem viselik el, amit érzel? Alkalmazkodnod kell a helyzethez. Elnyomod és háttérbe szorítod az érzéseidet és érzelmi igényeidet, hogy ne terheld a szüleidet. Nem tolerálod a saját érzéseidet és keményen dolgozol azon, hogy ne legyenek szükségleteid.

Mindennek valószínűleg nem vagy tudatában. A kisgyermeki agyad pontosan tudja, mit és miként tegyen a védelmed érdekében. Egy képletes falat épít, így tartja kívül az érzelmeidet, és megóvja a szüleidet attól, hogy foglalkozniuk kelljen velük. Ez az önkéntelen, alkalmazkodó attitűd akkor, a szülői házban talán jól szolgál téged, de felnőttként szenvedést okoz.

Részben elzárt érzelmekkel élni fájdalmas, és nagy kihívást jelent. Az érzelmeid, amelyeknek össze kellene kapcsolniuk másokkal, motiválniuk, ösztönözniük és vezérelniük, nem eléggé elérhetőek számodra, hogy e feladatukat ellássák. Végül csak nézed, ahogy mások élvezik a világot körülötted. Küszködnöd kell, hogy felismerd, mit is akarsz, mire van szükséged és hogyan növekedj. Helyette azon kapod magad, hogy üres üzemanyagtartállyal működsz.

Az érzelmeid elzárásának e természetes hatásai zavarba ejtőek lehetnek. Ha a szüleid anyagi téren jól gondoskodtak rólad, vagy szerettek, és tőlük telhetően mindent megtettek a nevelésed során, különösen nehéz lehet megérteni, miért nem vagy boldogabb, miért érzed magad megmagyarázhatatlanul másnak, mint a többiek. „Mi hiányzik belőlem, ami másokban láthatóan megvan? Mi a gond velem?”

Valójában a legfontosabb dolog hiányzik, amire szükséged van a pozitív, hosszú távú, tartalmas kapcsolatokhoz: az érzelmekhez való könnyed hozzáférés. A gyermekkori érzelmi elhanyagoltság hatásaitól sújtott kapcsolatokat úgy írhatjuk le, mint a valódi kapcsolatok felhígított változatait. Sajnos a gyermekkori érzelmi elhanyagoltság hatásaitól szenvedő párok ezt nem ismerik fel, mivel csak ezt a változatot ismerik.

Azon tűnődsz, hogy téged is érint-e a gyermekkori érzelmi elhanyagoltság?
A gyermekkori érzelmi elhanyagoltság láthatatlan és nehezen felidézhető, így nem könnyű biztosan tudni, téged is érint-e. Ha az eddig olvasottakat igaznak érzed, javaslom, töltsd ki a drjonicewebb.com/cen-questionnaire weboldalon található Érzelmi elhanyagoltság kérdőívet.

Hogy megtudd, miként hatnak rád a gyermekkori érzelmi elhanyagoltság miatt gyerekkorodban kialakított minták most, a felnőtt éveidben, és miként orvosolhatod ezt, lapozd fel az első, Ismeretlen érzelmek. Gyógyulás a gyermekkori érzelmi elhanyagoltságból című könyvemet.

Ha már felismerted, hogy a gyermekkori érzelmi elhanyagoltság része az életednek, és máris élvezed a jótékony hatását annak, ha kezeled a helyzetet, vagy a sejtésed szerint egy hozzád közel álló személy ezzel a problémával küzd, olvass tovább. Mert ez a könyv neked szól.

A gyermekkori érzelmi elhanyagoltság hatásaiból való kigyógyulás egy folyamat. A gyógyulás során másképp érzel és másképp cselekszel majd, mint korábban. Ahogy kapcsolatba kerülsz a saját érzéseiddel, több energiád lesz, motiváltabbá és céltudatosabbá válsz. Ahogy egyre jobban megismered önmagad, ráébredsz, hogy vannak vágyaid és igényeid, és felismered, hogy pontosan mik ezek. Amint rádöbbensz, hogy mégsem vagy gyenge vagy sérült, könnyebben megtalálod a helyed a világban. Lassanként elfogadod, hogy éppen olyan egyedi és fontos vagy, mint mindenki más. Egyre közelebb kerülsz a környezetedben lévőkhöz, és talán már több tartalmas érzelemre vágysz tőlük viszonzásul.

Ahogy keményen dolgozol ezen, felszámolva a gyermekkori érzelmi elhanyagoltság okozta pusztítás évtizedes romjait, önkéntelenül is egy másfajta rombolást fogsz okozni. Ez egészséges pusztítás, az általad meghozott egészséges változtatások eredménye. Ám mégiscsak pusztítás.

A gyermekkori érzelmi elhanyagoltság hatása alatt álló személy átalakulása lehet drámai, lehet lassú és folyamatos, lehet szakaszos/szaggatott, vagy akár felváltva mindhárom. Mindegy, milyen módon formálod át a belső énedet, az hatni fog a hozzád legközelebb álló emberekre. Megeshet, hogy döbbenetet, zavarodottságot, meglepetést váltasz ki belőlük. Másféle érzéseket vagy az érzések más mélységét érzékelik tőled. Szembesülhetnek az új keletű asszertivitásoddal, és esetleg neheztelni is fognak rád emiatt.

Bárhol is tartasz a gyógyulásod folyamatában, már maga a tény, hogy tudatában vagy a gyermekkori érzelmi elhanyagoltságnak, kérdéseket vet fel életed számos területét illetően. Ahogy észreveszed a gyermekkori érzelmi elhanyagoltság hatásait, úgy érezheted, a te kapcsolataid is felborulnak. Talán dühöt, bűntudatot vagy ingerültséget érzel a szüleiddel vagy a pároddal szemben. Esetleg most ráébredsz, mi az, amit nem kapsz meg a hozzád legközelebb állóktól. Azzal is szembesülhetsz, amit te nem adtál meg nekik.

Mit teszel, amikor egészségesebbé válsz és jó irányban változol, az életed mégis egyre bonyolultabbnak tűnik?

A három leggyakrabban feltett kérdés

1. Hogyan orvosolhatom a gyermekkori érzelmi elhanyagoltság hatásait a kapcsolatomban?

2. Hogyan viselkedjek a szüleimmel most, hogy tudom, érzelmi téren elhanyagoltak?

3. Miként kezeljem a gyermekkori érzelmi elhanyagoltság hatásait most, hogy látom ezeket a gyermekeimen?

E nagy kérdések mindegyike mélyebbre vezet:

■ Azt hiszem, a férjem a gyermekkori érzelmi elhanyagoltság hatásaival küzd. Hogyan beszéljek vele erről?

■ Mi történik olyan különleges helyzetben, amikor a pár mindkét tagja érzelmi elhanyagoltságban nőtt fel?

■ Beszéljek a szüleimmel az érzelmi elhanyagoltságról? Miként tegyem?

■ Bűntudatom van, mert ennyire haragszom a szüleimre. Mit tegyek?

■ Már látom a gyermekkori érzelmi elhanyagoltság hatásait a felnőtt gyermekeimen. Hogyan beszéljek velük erről?

■ Lehetséges orvosolni az érzelmi eltávolodást a párkapcsolatomban?

Ha e kérdések bármelyike rezonál veled, nem vagy egyedül. Egy hajóban evezel sok más emberrel, akik hozzád hasonlóan igyekeznek a gyermekkori érzelmi elhanyagoltság hatásaiból felgyógyulva életük jobbá tételén dolgozni.

Bátor vagy, és erős. Máskülönben nem olvasnád e sorokat. Megérdemled az iránymutatást, a kedvességet és a törődést. Megérdemled a válaszokat és a segítséget, melyeket gyermekkorodban megtagadtak tőled.

Neked írom ezt a könyvet.

1. fejezet

KAPCSOLAT A GYERMEKKORI ÉRZELMI ELHANYAGOLTSÁG ÁRNYÉKÁBAN: PORTRÉ

Amikor a pár egyik tagját érinti a gyermekkori érzelmi elhanyagoltság

MARCEL ÉS MAY

Marcel a gondolataiba mélyedve egyedül autózik hazafelé. Gondolatban újra meg újra visszatér az előző este közte és felesége, May közt lezajlott jelenethez.

Amikor belépett az ajtón, a padlóra ejtette az aktatáskáját, lehajolva kitárta a karját két gyermeke felé, akik kiabálva szaladtak hozzá: – Aaaapuuuu!! – Az óriási ölelés birkózásba csapott át, ahogy felváltva csiklandozta a gyerekeket.

– Gyerekek, szálljatok le apátokról! Egész nap dolgozott, és túl fáradt a butáskodáshoz – közölte May hangosan, ahogy belépett a szobába.

Marcel figyelte, ahogy a gyermekei arcocskája kissé megnyúlik, miközben kibontakoztak az apu-rakásból. Az ő szíve is összeszorult kissé, ahogy felállt, és megölelte Mayt.

Felesége, oda sem figyelve, félig-meddig viszonozta az ölelést, és közben hátralesett a válla felett. – Meg tudod ma este csinálni azt a törött ablakot? És figyelnél a gyerekekre egy percre? – kérdezte, és leszaladt valamiért az alagsorba.

Marcel gyomrát kellemetlen érzések öntötték el, ahogy játszó gyermekeit figyelte. Szomorúság, elveszettség, magány. Igen, határozottan egyedül érezte magát. Összeszedte a bátorságát, és eldöntötte, hogy beszél Mayjel, amint visszatér az alagsorból.

– May, beszélnem kell veled egy percre! – mondta a feleségének még aznap este, miután a gyerekek lefeküdtek. – Egyszerűen csak mindig úgy érzem, valami gond van velünk.

– Mi? Miről beszélsz? Nem értem – felelte May, és azonnal könnybe lábadt a szeme. – Nem szeretsz már?

– Ugyanúgy szeretlek, mint eddig – nyugtatta a férfi. – Csak épp… Nem tudom, mi ez. De úgy érzem, nincs minden teljesen rendben – kezdte Marcel. Ahogy befejezte a mondatot, felpillantott, és látta, hogy May könnyei máris felszáradtak. Megragadta azt az egy mondatot, amit neki hallania kellett: „Ugyanúgy szeretlek, mint eddig”, de a férfi további mondandóját elengedte a füle mellett. Úgy tűnt, máris valahol máshol járnak a gondolatai.

– Hát, Marcel, kedvesem. Szeretjük egymást, és csak ez számít, nem? Úgy értem, talán kissé túlérzékeny vagy egy-két dologgal kapcsolatban. Komolyan, csak lazíts, és légy boldog.

Marcel Mayre nézett, tudva, hogy máris elillant az aggodalma, és az érdeklődése is alábbhagyott. Tehetetlenül keresgélte a szavakat, hogy megpróbálja elmagyarázni a feleségének, mennyire komoly probléma ez, és hogy meg kell próbálnia megérteni.

De csak frusztráltnak, sértettnek és dühösnek érezte magát, és nem találta a szavakat.

Ugorjunk most előre oda, amikor Marcel hazafelé autózik másnap este.

– Megőrültem volna? – tűnődött magában. – Velem van a gond, vagy vele? Igaza van, szeretjük egymást, de tényleg elég ez? Tudom, hogy egy házasságnak ennél többről kell szólnia. Miért nem érzi ő is, hogy mi hiányzik? Hogyan magyarázhatnám el neki? Miképpen vegyem rá a beszélgetésre?

A fenti portré jól illusztrálja, milyen érzés olyasvalaki számára, aki nem ismeri a gyermekkori érzelmi elhanyagoltság hatásait (Marcel), ha a házastársa az elhanyagoltság hatása alatt él. Csak Marcel ismeri fel, hogy valami gond van. Színes érzelmekkel átitatott világban nőtt fel, és most a családi életét May gyermekkori érzelmi elhanyagoltsága hatására ugyanúgy érzékeli, mint a nő: szürke árnyalatokban.

A gyermekkori érzelmi elhanyagoltság hatása alatt élő személy párja számára nehezen érthető, mi is a probléma. „Velem van a baj, vagy vele?”, töpreng el sűrűn. „Vajon túlzóak az elvárásaim? Egyszerűen ilyen a házasság? Túl nagyok az igényeim? Szőrszálhasogató vagyok, vagy a bolhából csinálok elefántot?” E kérdések cikáznak a pár gyermekkori érzelmi elhanyagoltságtól nem érintett tagja fejében.

May szempontjából minden rendben van a házassággal, azokat a rövid időszakokat kivéve, amikor Marcel hangot ad az elégedetlenségének. „Miért nem tudsz egyszerűen csak boldog lenni?”, ez a gyermekkori érzelmi elhanyagoltság hatása alatt élő házastárs gyakori válasza. May szereti Marcelt, és őszintén szeretné, ha boldog lenne, de nem rendelkezik a készségekkel vagy az érzelmi tudatossággal, hogy megérthesse, mire is van szüksége a férfinak, vagy mit szeretne. Marcel egészséges érzelmi igényeit túlzottnak vagy akár gyengeségnek is tekintheti.

Nem számít, mennyire összeillik May és Marcel, vagy mennyire szeretik egymást, a kapcsolatuk esetében fennáll a kockázata, hogy idővel egyre több problémájuk lesz. Marcel talán belefárad, hogy May „falát” ostromolja, és dühös lesz, amiért úgy tűnik, a nő nem engedi be őt. Egyre magányosabbnak fogja érezni magát a kapcsolatban, és így reményvesztetté válhat.

Egy másik lehetséges végkimenetel esetén May bosszantónak és fojtogatónak érezheti Marcelt és az igényeit. Mivel nem rendelkezik az érzelmi készségekkel, hogy e problémákat szavakba öntse, és dolgozzon rajtuk, a véleménykülönbség, a sértettség és a fájdalom az évek során mindkét félben felhalmozódhat, és lassan alááshatja a pár pozitív kapcsolatát. Végül egy nap talán szomorúan ráébrednek, hogy már nem kedvelik egymást olyan nagyon.

Szerencsére van jó oldala is annak, ha csak a pár egyik tagja szenved a gyermekkori érzelmi elhanyagoltság hatásaitól. Marcel tudja, hogy valami hiányzik, így ez a házaspár óriási előnnyel rendelkezik sok más párhoz képest. May gyermekkori érzelmi elhanyagoltságát nem ő választotta, ez nem az ő hibája, és Marcel ezt érzékeli is. Látja, hogy May jó ember, aki igyekszik, és szereti őt. És minden, ami a kapcsolatból hiányzik, orvosolható. Ezek a tényezők rendkívül fontos szerepet játszanak a jövőbeli gyógyulásukban.

Folytassuk egy olyan kapcsolat bemutatásával, amelyben a pár mindkét tagja gyermekkori érzelmi elhanyagoltságban nőtt fel, és küszködnek a láthatatlan problémával, amit nem tudnak azonosítani vagy megnevezni.

Amikor a pár mindkét tagját érinti a gyermekkori érzelmi elhanyagoltság

OLIVE ÉS OSCAR

Olive és Oscar egymással szemben ülnek az asztalnál, csendben fogyasztva a vasárnapi reggelijüket.

– Maradt még kávé? – kérdi Olive szórakozottan, miközben a napi híreket olvassa a laptopján.

Oscar ingerülten felpattan, és odalép a kávéfőzőhöz, hogy megnézze.

Miért kér meg mindig? Annyira manipulatív. Csak mert nem akar ő maga odamenni a kávéfőzőhöz – zsörtölődik a férfi magában. Visszatér az asztalhoz a kannával, és megtölti Olive csészéjét. Oscar a szükségesnél valamivel erőteljesebben teszi le az üres kancsót az asztalra, majd sóhajtva visszaül a székére, és dühösen pillant Olive továbbra is lehajtott fejére.

Olive a kancsó lecsapásából és a sóhajból érzékeli, hogy valami nincs rendben, és gyorsan felpillant. Látja, hogy Oscar már az újságjába temetkezik, így ő is újra a laptopjába mélyed, de nehezen tud az olvasottakra koncentrálni.

Vajon mi lehet Oscarral? – töpreng. – Mostanában olyan ingerlékeny. Talán megint a munkahelyi feszültség. Biztosan újra nagy nyomás nehezedik rá az irodában.

Miután ezt átgondolta, Olive eltervezi, hogy elkerüli Oscart a nap hátralévő részében, remélve, hogy ha ad neki egy kis saját időt, azzal a férfi hangulata is javulni fog (és ő is jól jár, mert nem kell a férfi közelében lennie). Olive tervezi, hogy rákérdez a munkára Oscarnál a vacsora mellett, hogy megtudja, tényleg emiatt feszült-e.

Estefelé Olive visszaér az ügyintézésből, és látja, hogy Oscar mindkettőjüknek készített vacsorát. Amikor leülnek enni, úgy tűnik, Oscar jobb hangulatban van.

Miután röviden megbeszélik, mit intézett Olive, a nő rákérdez: – Hogy mennek a dolgok a munkahelyeden?

Oscar meglepve Olive-ra pillant, és válaszol: – Remekül, miért kérded?

– Csak úgy – feleli Olive, és megkönnyebbülten hallja, hogy minden rendben. – Akarod, hogy vacsora közben megnézzük a Trónok harca új epizódját?

Bekapcsolják a tévét, és csendben esznek, mindketten a sorozatba mélyedve.

A pár, melynek mindkét tagja gyermekkori érzelmi elhanyagoltsággal küzd, sok tekintetben hasonlít más párokra. Ám közben mégis nagyon-nagyon különböznek tőlük. Ezt a fajta kapcsolatot téves feltételezések és értelmezések terhelik. És sajnos a pár egyik tagja sem rendelkezik a kommunikációs készségekkel, hogy rákérdezzen a másiknál, és megtudja, mit gondol vagy érez, vagy miért teszi, amit tesz.

Mivel a pár egyik tagja sem tudja, miként beszéljen a frusztrációjáról, a konfliktusok pedig természetes módon felmerülnek (mint minden kapcsolatban), nagyon kevés problémáról beszélnek és keveset oldanak meg. Ez a passzív-agresszív visszavágások táptalaja, amelyek a pár tagjainak tudta nélkül felemésztik a melegséget és a gyengédséget a házasságban. Az apró, közvetett tettek, mint a kancsó csapkodása, az elkerülés, a figyelmen kívül hagyás és az elfeledés válhatnak a megküzdés és kommunikáció elsődleges eszközeivé a kapcsolatban. Egyik sem hatékony módszer.

A fenti forgatókönyvben Oscar tévesen „manipulációként” értelmezi Olivia belefeledkezett, elmélyült olvasását, Olive pedig Oscar iránta való ingerültségét a munkahelyi stressznek tudja be. Ahelyett, hogy e problémákkal azonnal, az adott pillanatban foglalkozna, Olive az elkerülést választja. Az Oscarhoz intézett kérdése aznap este túl egyszerű és célt tévesztett ahhoz, hogy bármilyen hasznos információhoz vezethessen. A nő abba a hamis képzetbe ringatja magát, hogy Oscar hangulata varázslatos módon megjavult, és valójában nem is volt semmi gond.

Így haladnak tovább a következő hetekben, hónapokban és években, és Oscar mindvégig lustának és manipulatívnak tartja majd Olive-ot, Olive pedig folyton lesi az Oscarra nehezedő munkahelyi nyomás visszatérésének jeleit. Külön világban élnek, drámai módon disszonanciában egymással, és egyre jobban eltávolodnak egymástól.

Olive és Oscar néha magányosabbnak érzik magukat együtt, mint amikor külön vannak. Egy óceánméretű szakadék választja el őket. Mindketten érzékelik, hogy valami gond van, de sajnos egyikük sem képes tudatosan megnevezni, mi az.

Oscar és Olive szerencséjére valójában rengeteg lehetőségük van. Mindketten sok érzéssel rendelkeznek; ám egyszerűen nincsenek tudatában ezeknek az érzéseknek, és képtelenek egészségesen, a kapcsolat gazdagítása érdekében használni őket. A házasságuk szívét szövetség, közös történet, törődés és szeretet alkotja. Mindössze a tudatosság és a készségek hiányoznak, melyek mindegyike tanulható. Megvan az esélye, hogy egy napon valamelyikük érzelmi szinten „felébred”, és áttöri a másikuk falát.

Ahogy tovább olvasol, látni fogod, hogy ez meg is történik.

DR. JONICE WEBB
TOVÁBBI KÖNYVEI

Megesik, hogy úgy érzed, nehezen nézel szembe az élet kihívásaival?

Úgy teszel, mintha minden rendben lenne, ám titokban magányosnak érzed magad, vagy olyan, mintha kezdenéd elveszteni a kapcsolatod a világgal?

Bár egy külső szemlélő számára úgy tűnhet, hogy jó életed van, ám ez mégsem tesz önmagában boldoggá?

Bár több önsegítő könyv foglalkozik a gyermekkorunkban megélt tapasztalatokkal, az Ismeretlen érzelmek című kötet lapjain dr. Webb éppen arról ír, ami „nem történt meg”.

Ismerd fel és orvosold gyermekkori érzelmi elhanyagolásod hatásait, és kerülj közelebb önmagadhoz!