© Takács Ferenc

Minden jog fenntartva.

Elektronikus verzió: Szegedi Gábor

ISBN 978-615-82464-0-8

TAKÁCS FERENC

AZ IDŐ

A TAKÁCS-IZMUS IDŐ MEGHATÁROZÁSA SZERINT

Előszó

Az ember folyton a hasznot keresi. Egész élettevékenységét ez jellemzi. Ez az írás is hasznot szándékozik átadni, ilyen céllal jött létre.

Miután nekilátunk foglalkozni valamivel, arról mindenképpen (előbb vagy utóbb) kikerekedik a saját véleményünk.

Gondolkodni a világ nagy kérdéseiről, megoldásokat-válaszokat találni a logika segítségével mindig lehet. Főleg akkor tudunk eredményesen elmélkedni, amikor a témákkal kapcsolatban valamennyire tájékozottak vagyunk és van róla kidolgozandó saját teóriánk, valamint, ha a környezetünk nyugodt élethelyzetet biztosít a töprengés tevékenységére.

Sajnos azonban nem felhőtlen a helyzet, mert jelentős gond is előfordulhat, mégpedig az, hogy a megoldást felvázoló elképzelés nem esik egybe a meglévő tudományos elméletekkel. De ez se legyen akadály, mert az új elképzelések gyorsíthatják a haladást. A vitapartnereknek ötleteket, érveket adhat, egyben további, elkalandozó gondolkodásra késztetheti a vitát hallgató résztvevőket.

Az olvasó közönségnek az ilyen szövegtartalmak megismerése, izgalmas élményeket nyújthat. A bölcselkedő feltételezések tanulmányozóinak a szórakoztató olvasás elringató meghittségén túl, egyben felelősségük is eldönteni, hogy mennyire értékes és hasznot hozó a szerző által tudományosnak ítélt dolgozat. Jelen esetben ez az írás.

Kellemesen furcsa élmények átélését, valamint gondolkodtató, nyomozói töprengést kívánok

Takács Ferenc, szerző.

Tartalom

Előszó

Magáról az időről

Az IDŐ meghatározásával kapcsolatos, lényeges gondolatok

Az idő bővebben

1./ AZ IDŐT AZ ŐSROBBANÁSTÓL SZÁMOLJUK.

2./ AZ ANYAGNAK TULAJDONSÁGA A FOLYTONOS MOZGÁS

3./ A PONTOS IDŐ, AZ ÓRÁK

4./ ÉLŐLÉNYEK ÉSZREVESZIK AZ ANYAGOK MOZGÁSÁT

5./ A TERMÉSZETBEN NEM LÉTEZIK AZ IDŐÖNMAGÁBAN

6./ MINDEN, AMI HAT AZ ANYAG MOZGÁSÁRA, AZ HATNI FOG AZ IDŐRE IS.

7./ A FÉNYGÖMBSZERŰ ANYAGI GÖMB, AZ IDŐBEN ÉS TÉRBEN

8./ NÉHÁNY, IDEVÁGÓ BÖLCSELKEDŐ GONDOLAT

Magáról az időről

Az a csillagász-csoport, akiknek ajánlottam ezt az írásomvalószínűleg vegyes érdeklődésű tagokból tevődik össze. Így nem mindenkit fog érdekelni a több oldal hosszúságú időről szóló meghatározásom, és vannak, akik meg sietnek. Részükre gondoltamegyszerűsítve ezt a pár mondatot felvázolni, hogy nekik is legyen fogalmuk az időt bemutató „mű” lényegéről.

Rögtön, példán keresztül szemléltetve, hogy az idő éppoly megfoghatatlan, mint a kártyázás játékszabálya:

Négy ember egy kocsmai asztalnál kártyázik. „ULTI” nevű kártyajátékot játszanak. Mind a négyen az ismert játékszabály szerint, együttműködve rakosgatják le a lapjaikat, s közben taktikáznak, izgulnak, lelkesednek, indulatoskodnak, stb. Élvezik a kártyázás adta élményeket. Egyikük sem térhet el a szabályos játékrendtől, mert akkor vége a kártyázásnak.

Esetünkben az a kérdés, hogy mi az a szabály, amit betartanak a kártyázásban. A szabály egy ismeret, elméleti dolog. A kártyaszabályt nem lehet kézbe venni, megfogni, nem test, nem anyag, de mégis létező valami, mert működteti a kártyázást. Az idő is hasonlóan létezik.

Sokféle szabály van. Például: további kártyajátékok, sportbéli, közlekedési, nyelvi, szakmai, politikai, katonai, házaséleti, szülői, életkorszerinti, viselkedési, stb. szabályok.

A szabályok önmagukban nem anyagok, de mégis léteznek az élőlények tulajdonságaként. Az idő szintén ilyenféle eset.

Hasonlóan létezik a beszéd, az írás értelme, a zene dallama, a mozaik, a festmény látványa és mondanivalója, a matematika logikája, a filmek eseményei, a könyv tartalma, a történelem tanulságai, az IDŐ ÉRZETE, az idő mérése, a pontos idő, s ezeken kívül sok-sok más is. Ezek az intelligens ember tulajdonságaiból valók. Az emberek alkották meg a szabályokat, tanulságokat, történeteket, dallamokat, tudományok tudásait stb. és a többi embert is megtanították, valamint azok egymást is folyamatosan tanítják értelmezni az ilyenféle 0 dimenziós ismereteket.

A növényeknél, gombáknál, állatoknál, vírusoknál, mint élőlényeknél is vannak megfoghatatlan, de mégis létező szabályok, programok, kódok, minták, látványok, alakzatok, stb. Sajátos jelenségek, elméletiek, nulladimenziósak, ezek nem anyagok, de mégis léteznek, működnek, mint a kártya játékszabálya. Az idő, mint önállóan létező valóság érzékelhető az élőlények számára. De az idő önmagában nem tárgy, dimenziótalan, semmilyen kiterjedést nem tartalmaz, tehát a „0 D” besorolásba esik. Hasonlóan, mint az energia önmaga állapotában, tehát anyagtalanul. Látszólagos valóság a tudat, a logaritmusok, a szabályok, a dal, beszéd, film, kép, festmény, mozaik mondanivalója, a tudás stb.. Az anyagokkal a különféle létezési, megjelenési állapotaikkal együtt járnak a hozzájuk tartozó tulajdonságok. Ezen belül az élő anyagoknak sajátságos, újabb, csak rájuk jellemző tulajdonságaik vannak.

Az anyagok mozgásai törvényszerűek és véletlenszerűek is lehetnek. Az egyforma anyaghalmazok, egyforma hatásoktól ugyanolyan szabályok szerint mozognak. Kialakulnak az anyagokra jellemző tulajdonságok. Az anyagtulajdonságok az anyagok velejárói. Amerre nincs anyag a kiterjedés térfogatában, ott anyagtulajdonság sem lép fel.

Az élőlények, mint életjelenséget mutató anyagrendszerek tudják, érzik, tapasztalják önmagukon, hogy életben vannak, hogy élnek.

A földi életterekben létező élőlények, létezésük alatt folyamatosan érzékelik a környezetükben bonyolódóanyagmozgásokat. Az érzékelést, pillanatszerűen élik meg és ezt a most állapotában lévő érzékelést jelenállapotnak, az éppen cselekvő, most még válaszolható, még befolyásolható helyzetnek tekintik. Továbbá várják az újabb érzékelések bekövetkeztét, amik valahogyan meg is történnek. Valamilyen anyagegyüttállásban a rengeteg lehetőségből bekövetkezik egy, majd újabb és újabb. Lehet sejteni, következtetni, hogy a mozgások egymásutánisága folyamatos, anyag jelenlétében a változásszüntelen. Az intelligenciával rendelkező ember az egymást követő anyagmozgási folyamatoknak az érzékelését, a mozgások benyomásának megfoghatatlan élményét időmúlás érzeteként átéli, időélmény hatásnak értékeli.

Az IDŐ meghatározásával kapcsolatos, lényeges gondolatok:

A természetben egyre-másra zajlanak az anyagmozgások ok-okozatként egymásra pakolódva, ezek a mozgások az élőlényeknek, mulandóknak és előrehaladóknak tűnnek.

Egyik-másik anyagegyüttállás bekövetkezett állapota után, folytatódik a mozgás, s ráépül a következő anyagegyüttállás pillanata. Ennek oka, hogy a kiterjedés nélküli energia a 3 D térfogatában, csak teret fogva tud létezni. A pontszerű energiakvantumos megjelenése, folyamatosan térfogatot ölel fel, kiterjedést követ, emiatt állandóan mozgásban található. Midőn az energiapontok (a köröző vagy nyolcast rajzoló mozgásukkal)anyagszerűvé változtak, halmozódhatnak, egyéb formájú és energiamennyiségű csoportosulásokat is létrehozhatnak. A halmozódóanyagtestek további kapcsolódásokat is alkothatnak, de mindig az energiaminimumra való törekvés hatása szabja meg a mozgásaik irányát. (Két hidrogénből, Hélium atom lesz.) Viszont járulékos következményekként, létrejönnek magasabb energiatartalmat begyűjtött állapotú anyagmegjelenések is. (Pl.: Urán.)

Az anyagnak létezési tulajdonsága a mozgás, emiatt az Univerzumban minden létező anyag szüntelenül mozdul, mozog valamilyen változatosságban. A mozgások kiragadott pillanatai egymást követő, egymásra pakolódó, folytatólagos stb.

– A mozgások iránya mindig a jelenből a jövő felé vezet.

– Az anyagmozgások érzékelésének pillanatai a jelent mutatják és ezek egymásutániságai, időérzeteket keltenek az élőlényeknél.

– Az idő, csak az élőknek létezik, nekik érzet és egyben élmény.

– Az idő képzetes felismerése, megtapasztalása az élőlények tulajdonsága.

– Az élettelen természetben nem létezik önállóan az idő, az élőktől függetlenül az időérzet, helyette a folytonos anyagmozgás az igaz valóság.

– Ahol nincs anyag, ott nem történik anyagmozgás, s emiatt nincs mit megfigyelni.

– Ahol nincsenek élőlények, ott időérzet sem áll elő, így nem lesz mit mérni, de ki is mérné? Élettelen anyagoknak nem létezik az idő, ráadásul, ha léteznemivel, mi módon, milyen okból érzékelnék?

– A szemünkből nem látunk ki, helyette a fény-fotonokat engedjük be.

– Minél távolabbról érkeznek a fotonok, annál inkább a múltat mutatják a jelenünkben.

– A távoli, de már végbement mozgási állapotokból származó foton áradatokhozzánk beérkeznek és azt, a mi jelenünkben a megfigyelők érzékelik, s akkor úgy tűnik, belelátnak a múltba, de csak fotó, dia, film, zene, matematika stb. módra.

– A Tér végtelen, de a fénysebességgel száguldozó fotonok száma a térfogatban véges. Adott helyen, adott pillanatban a fotonok egyidejű megjelenése változó mennyiségű. Nullától a száz százalékig, a totalitásig tarthat.

– Az időmúlás olyan természetű, mint amilyen az élőlényanyagmozgást tapasztaló sajátságos érzetélménye.

– A helybéli idő az élőlényeknek mindenütt úgy múlik, ahogy az ott lévő anyagok mozognak, rezegnek, s ahogyan az élőlények érzékelnek.

– Az élőlények azt is érzékelik önmagukon, hogy most életben vannak és igyekeznek továbbra is túlélni.

– Az anyagok mozgásai, rezgései a rájuk ható különféle állapotokban, egymáshoz viszonyítva eltérőek lehetnek.

– Az intelligencia kutat, kutakodik az Univerzumban.

– Az intelligenciának érdeke minél többet és többet tudni, például az időről is.

– Az idő nem más, mint az élőlényeknek az olyan érzete, amely a körülöttük lévő anyagi világ egymás utáni mozgásainak, eseményeinek, ingerületeket keltőélményeinek feldolgozásakor, megtapasztalásakor keletkező illúziós hatás.

– Be kell számítanunk, hogy az elménkaz előítéletek és a csodák bűvölete alá kerül és továbbra is kerülhet, amikor a tudatunkkal vizsgáljuk a tudat és a világ kapcsolatát.