részlet

A fordítás alapjául szolgáló mű:

Gary Richter, M.S., D.V.M.: Longevity for dogs – A Holistic, Individualized Approach to Helping Your Canine Companion Live Longer

Originally published in 2023 by Hay House Inc. USA

Copyright © 2023 by Gary Richter

All rights reserved.

Hungarian translation © Laky Krisztina, 2024

Hungarian edition © Jaffa Kiadó, 2024

Minden jog fenntartva!

Borítóterv: Tillai Tamás

Fordította: Laky Krisztina

Felelős szerkesztő: Hessky Eszter

Felelős kiadó: Rados Richárd

ISBN 978 963 687 009 6

Jaffa Kiado • www.jaffa.hu

Elektronikus változat:

eKönyv Magyarország Kft.

www.ekonyv.hu

Készítette Ambrose Montanus

Ezt a könyvet minden állatnak ajánlom,
aki megmutatta, hogyan lehetek jobb gyógyító
és hogyan szeressek feltétel nélkül.

Tartalom

Bevezetés

I. rész: A longevitás tudományának megértése

1. Mit jelent valójában a longevitás?

2. Diagnosztikai vizsgálatok

II. rész: Amit már most megtehetsz

3. Táplálkozás

4. Testmozgás és életmód

III. rész: Holisztikus megközelítés

5. Az allopátiás orvoslás alkalmazása

6. Étrend-kiegészítők

IV. rész: A jövő megérkezett

7. Regeneratív terápiák és gyógyászat

8. Az egészségi állapot nyomon követése

9. Az ajánlások áttekintése és összefoglalása

Köszönetnyilvánítás

A szerzőről

Források

Jegyzetek

Tárgymutató

Bevezetés

A kutyáinknak örökké kellene élniük – vagy legalábbis addig, amíg mi élünk. Ezt az érzést szinte minden gazdi osztja, aki megfordul a rendelőmben. A valóság persze az, hogy a kutyatartás (vagy ha úgy tetszik, gondnokság) szeretetteljes és felejthetetlen élményekkel teli évek sora, amik szívebmarkoló veszteséggel végződnek.

Egy szeretett kutya halála a szó szoros értelmében sorsfordító esemény. Sokak számára a négylábú családtag elvesztése nagyobb csapás lehet, mint egy kétlábú családtagé. Végtére is az életünkben jelen lévő emberektől nem kapunk feltétel nélküli szeretetet, és azok számára, akik nem tökéletesek (vagyis mi mindannyian), egy olyan társ, aki felejt és megbocsát, mérhetetlenül nagy ajándék. 25 éves állatorvosi praxisom során rengeteg kutyatulajdonos kezét szorongattam, megöleltem és támogattam őket. Beszélgettünk a zökkenőmentes átmenetről, az életminőségről, és arról, hogy a családtagunk békés és fájdalommentes elmúlásának elősegítése az utolsó, legnagyobb szívesség, amit tehetünk neki.

Ez mind igaz. Az eutanázia mint végső kezelési lehetőség egyszerre hihetetlenül nehéz és csodálatos ajándék. Bárki, aki látott már családtagot (embert vagy állatot) szenvedni az élete végén, megérti, hogy az átsegítés egy áldás, mielőtt a dolgok igazán rosszra fordulnak. De mi lenne, ha lenne rá mód, hogy háziállataink hosszabb és egészségesebb életet éljenek, és ha néhány – vagy akár sok – évvel is késleltethetnénk azokat a szomorú utolsó napokat? Mi lenne, ha lenne rá mód, hogy ezt a napot határozatlan időre elhalasszuk?

A longevitás tudománya a humán gyógyászatban gyorsan fejlődő kutatási terület, ami a legkiemelkedőbb tudományos elméket vonzotta magához. Első találkozásom a hosszú élettartammal mint elérhető céllal két konkrét eseménnyel kezdődött 2020-ban. Az első egy dallasi utazás volt, amelynek során megismerkedtem az eredetileg az intervenciós kardiológia területén dolgozó dr. Jeffrey Gladdennel, aki most már a páciensei élettartamának és teljesítményének növelésével foglalkozik. Amikor leültünk dr. Gladdennel, és megvitattuk, hogy mit tudunk a longevitásról, és hogyan befolyásolhatjuk a szervezetben az az öregedésre hatással lévő számos folyamatot, világossá vált előttem, hogy a hosszú élet ma már sokkal több, mint általános koncepció. Rájöttem, hogy diagnosztikai vizsgálatokkal, étrenddel, étrend-kiegészítőkkel – és néha gyógyszerekkel és orvosi kezelésekkel – lelassíthatjuk, sőt gyakran vissza is fordíthatjuk a testünkben ketyegő órát.

A második felfedezést egy váratlan telefonhívás hozta. Jó barátom, Richard Rossi a Congress of Future Medical Leaders (A jövő vezető orvosainak kongresszusa) elnevezésű esemény kitalálója. Itt több ezer olyan kiváló középiskolás diák gyűlik össze, akik orvosként képzelik el a jövőjüket. Ezen a találkozón rendszeresen részt vesznek a legjobb orvosok, tudósok, sőt Nobel-díjasok is. Volt szerencsém itt előadni, és lehetőségem nyílt rá, hogy megismertessem a jövő egészségügyi szakembereit mind az állatorvostannal, mind a holisztikus/integratív orvoslással. Richard a legügyesebb rendezvényszervező és házigazda, akit valaha ismertem, így amikor 2020-ban felhívott, és elmondta, hogy szeretne összehívni egy kis csapatot, és mélyreható beszélgetéseket folytatni velük a longevitás tudományáról, nos, mondjuk úgy, hogy „nem kellett kétszer mondania”.

Miközben ezt írom, a DaVinci 50 nevű csoportnak azóta már négy találkozója volt, és mindegyik igazi revelációként hatott. A csoportnak maximum 50 tagja lehet, ami lehetővé teszi a személyes beszélgetést az előadókkal és a jelen lévő többi briliáns elmével. A találkozókon a hosszú élet kutatási területének élenjáró tudósai – köztük David Sinclair, George Church, Aubrey de Grey, Greg Fahy és mások – adtak elő. A kutatások valóban az élvonalba tartoznak, ezek közül sok mindenről szó lesz ebben a könyvben is.

2020 végére én is elkezdtem a háziállatok longevitásfókuszú gyógyászatával foglalkozni. Évtizedek óta gyakorlom az integratív orvoslást, alkalmazom mind a hagyományos allopátiás gyógyászatot, mind az akupunktúrát, a gyógynövényeket, a kiropraktikát, a hiperbár oxigént, az ózont és más holisztikus módszereket. Azért tettem meg az első lépéseket az integratív orvoslás útján, mert nem szerettem azt mondani a gazdiknak, hogy már minden kezelési lehetőséget kimerítettünk, és az egyetlen választásuk az életvégi tervezés. Az igazság az, hogy számos hatékony alternatív terápia létezik – a gyógyszeres kezelésen és a műtéten túl –, amelyek hasznosak lehetnek háziállataink számára. Ahogy egyre több módszert ismertem meg és alkalmaztam, hogy a pácienseimen segítsek, azt tapasztaltam, hogy a kutyák így hosszabb és jobb életet élnek, mint amennyit az allopátiás orvoslás alapján „kellene” élniük. Az integratív orvoslással töltött évek alatt elsősorban az életminőség fenntartására összpontosítottam. Az élethossz növelése csak a ráadás volt, és csupán a dr. Gladdennel való találkozás és a DaVinci 50 csoportban való részvétel után kezdtem el a longevitást elsődleges célnak tekinteni. Az orvostudomány olyan szintre fejlődött, hogy ma már számos, az öregedést befolyásoló anyagcsere-útvonalat megértünk a szervezetben, és az új diagnosztikai vizsgálatok révén használható információkat gyűjthetünk az öregedési folyamat lassítására.

E könyv megírásával az a célom, hogy egy olyan, könnyen érthető és használható útmutatót adjak minden gazdinak, amelynek segítségével a kutyájuk tovább – és egészségesebben – élhet. Elkerülhetetlen, hogy a tudományról is szó essen, de nem szükséges doktori fokozat vagy orvosi diploma ahhoz, hogy ez a könyv érthető és – remélhetőleg – élvezetes olvasmány legyen. Megvizsgáljuk mind a jelenleg elérhető lehetőségeket, mind azokat az élvonalbeli tudományos eredményeket, amelyek a közeljövőben válnak elérhetővé az emberek és a háziállatok számára.

A tudomány és az orvoslás olyan fordulóponthoz érkezett, ahol az élet vége talán már nem elkerülhetetlen, vagy legalábbis jelentősen késleltethető. Lehet, hogy ez túlzó állításnak tűnik, de bátorítalak, hogy olvass tovább! A tudomány közel áll az öregedés problémájának megoldásához, és bár e kutatások túlnyomó többsége az emberekre összpontosít, te és én is tudjuk, hogy a kutyánk élete legalább olyan fontos, mint a mi buta kis emberi életünk.

Remélem, hogy ezt a könyvet ugyanolyan tanulságosnak és élvezetesnek találod majd, mint amilyen számomra a megírása volt. Az a legfontosabb, hogy az itt található információk segítsenek abban, hogy a kutyád a lehető leghosszabb és legegészségesebb életet élhesse.

A longevitás tudományának megértése

1. fejezet Mit jelent valójában a longevitás?

A várható átlagos élettartam a kutyáknál valahol 10 és 14 év között van. A legidősebb kutya, akit személyesen ismertem, egy 22 évesen elpusztult csivava volt, a Guinness Rekordok Könyvében feljegyzett legidősebb állat pedig 30 évet és 8 hónapot élt.1 De mi lenne, ha a 30 nem egy kiugró szám volna a sok millió másik szám között? Mi lenne, ha ez volna legjobb barátaink normális és elvárt élettartama? Mi lenne, ha kutyáink élettartamának egyáltalán nem volna időkorlátja?

Itt kerül a képbe egy modern tudományág, a longevitás (a hosszú élet tudománya).

Ha erre gondolsz, talán egy hosszú, egészséges életet képzelsz el. Esetleg azt jelenti a számodra, hogy emlékeznek majd rád a halálod után, vagy hogy a családod (és a génjeid) a jövőben még sok generáción át fennmaradnak. Mindkettő lehetséges elgondolás a hosszú élettel kapcsolatban, de ebben a könyvben egy olyan dolog áll az érdeklődésünk középpontjában, amit régóta kutatnak tudósok, misztikusok és teológusok – sikertelenül. A legalapvetőbb szinten a longevitás olyan megoldások kereséséről szól, amelyek az életet nem csupán jelentős mértékben, de elvileg akár a végtelenségig is meghosszabbítják.

A modern longevitás tudománya elég új terület, számos laboratóriumi kísérlet zajlik sejtkultúrákon és kísérleti állatokon, a fonalférgektől kezdve a muslicákon át a rágcsálókig. Az itt tárgyalt diagnosztikai és kezelési stratégiák többségét emberek számára tervezték, bár azt tisztáznunk kell, hogy ugyanazokkal az állatkísérleti adatokkal dolgoznak, mint mi. Állatorvos-tudományi szempontból a longevitás egy teljesen új terület. A szakmában alig van olyan, aki egyáltalán elgondolkodik a kifejezetten a kutyák hosszú élettartamát célzó diagnosztikán és kezeléseken, de biztosíthatlak róla, hogy ez a közeljövőben változni fog. A kutyákkal kapcsolatos itt tárgyalt kutatások, diagnosztikai vizsgálatok és terápiák nagy része azon alapul, amit az állatkísérleti adatokból tudunk, és ami az emberekre irányuló longevitás gyógyászat területén zajlik. Azokban az esetekben, amikor léteznek kutyaspecifikus tanulmányok, vizsgálatok vagy kezelések, ezt mindenképp kiemelem.

Nyilvánvalóan mind azt szeretnénk, hogy a kutyánk tovább éljen, de ennek tényleg többről kell szólnia, mint a mennyiségről. Elmondható, hogy a rendelőmbe járó 22 éves csivava nem volt a legjobb állapotban az élete utolsó pár évében. Nehezen mozgott, alig látott és alig hallott valamit, és kognitív szempontból sem volt teljesen ép. Mindannyian, akik már tapasztaltuk, hogy mit tesz az öregedés a testtel és a szellemmel – legyen szó állatokról vagy emberekről –, tudjuk, hogy a magas életkor elérése önmagában nem mindig ideális állapot, és megvannak a maga problémái. Ezzel szemben a longevitás arról szól, hogy egész élettartamunk során fenntartsuk a magas életminőséget – erre néha egészséges élettartamként hivatkoznak. Más szavakkal: bár az öregedés folyamatát (még) nem tudjuk megállítani, azon tudunk dolgozni, hogy elkerüljük az ezzel járó egészségromlást. Az a célom (és remélhetőleg a tiéd is), hogy a kutyáink sokkal tovább éljenek, mint az átlagos 10-14 év, és a végsőkig megmaradjon a fiatalságuk és életerejük, egyszerre növelve így az élettartamukat és az életminőségüket.

Túl gyakran esik meg, hogy amikor idősödő kutyák jönnek a rendelőmbe a gazdáikkal, és én a kutya hogyléte felől érdeklődöm, az a válasz érkezik: „Remekül van, csak egy kicsit lassabb már, ahogy öregszik.” A lelassulás egy külső jele annak, hogy a szervrendszer már nem működik olyan hatékonyan. Ennek lehet a hátterében ízületi gyulladás, hátfájás, szervi megbetegedés, kognitív hanyatlás, vagy sok más egyéb betegség. Ám ez a lelassulás gyakran az első látható jele a kutya hanyatlásának. Az igazság az, hogy ha ezek a változások láthatók, akkor egy jó ideje már jelen vannak.

A kutyák hosszú életének vizsgálatakor alaposan szemügyre kell venni, hogy mi az öregedés, és mit eredményez. Tisztában vagyok vele, hogy ez talán nem olyan egyszerű, mert mindig kényelmesebb nem belegondolni szőrös társunk halandóságába. Ám mint minden utunkba kerülő kihívás esetén, itt is az szükséges a megoldáshoz, hogy megértsük, mi siklott félre és miért. Mi is ezt a megközelítést fogjuk alkalmazni a kutyák hosszú élettartamának kérdéseiben. Nekem állatorvosként, neked pedig gazdiként az a közös célunk, hogy ezek közül a dolgok közül minél többet megelőzzünk, valamint hogy lelassítsuk vagy visszafordítsuk azokat, amik már bekövetkeztek. A modern orvostudomány már képes néhány ilyen dologra, például őssejtek vagy vérlemezkében gazdag plazma segítségével, de meg fogsz rajta döbbenni, hogy merrefelé is tart a tudomány.

A halál elkerülésének lehetősége utáni kutatás körülbelül egyidős az emberiség történelmével. Több mint 2200 évvel ezelőtt Csin Si Huang-ti kínai császár megbízta az alattvalóit, hogy találják meg az örök élet varázsitalát.2 Csin Si Huang-ti kétségkívül nem volt egyedül ezzel a törekvésével. A halhatatlan Gilgames történetétől i. e. 600-ban, Ponce de Leónon át, aki az 1500-as évek elején az örök fiatalság forrását kereste, a modern longevitás tudományáig az emberek nem engednek abból az elképzelésből, hogy képesek meghosszabbítani az életet, vagy akár legyőzni a halált. Bár a varázselixíreket és forrásokat már rég magunk mögött hagytuk, a hosszú élettartam kérdése nem változott. Az emberek továbbra is azt firtatják, hogy miként lehet meghosszabbítani a fiatalságot, az egészséget és az életet. Most kezdjük azzal, hogy megvizsgáljuk a probléma gyökerét, vagyis hogy melyek azok a folyamatok, amelyek a testi és szellemi hanyatláshoz, az öregedéshez és végül a halálhoz vezetnek. Ebben a fejezetben bemutatom és elmagyarázom az öregedés 14 ismertetőjelét, aminek ismeretében elkezdhetsz arra összpontosítani, hogy miként előzd meg ezeknek a folyamatoknak a bekövetkezését szeretett kutyádnál.

Az öregedés ismertetőjelei

Kezdjük az öregedés folyamatának megértésével. Az öregedés alapvetően egy fokozatosan bekövetkező funkcióvesztés, ami végül oda vezet, hogy a szervezet nem képes az élet fenntartására. Ez a funkcióvesztés bonyolult testi folyamatok szövevényes hálózatából fakad, és a rossz hír az, hogy nincs, és valószínűleg soha nem is lesz egyetlen csodaszer, ami minket – és a kutyánkat – örökre fiatalon tart. Az öregedés lelassítása és megállítása többtényezős folyamat, amely megköveteli, hogy az egészség sok különféle aspektusával foglalkozzunk a sejtek szintjén.

Az öregedés mechanizmusának egyik legrészletesebb leírását a Cell orvosi folyóirat egy 2013-as cikkében találjuk. A „The Hallmarks of Aging” (Az öregedés ismertetőjelei) című cikk kilenc konkrét kategóriát vázol fel, amelyek a funkcióvesztéshez vezetnek, és az élet meghosszabbítását célzó jelenlegi kutatások többsége ezek befolyásolására irányul.3 A kategóriák meglehetősen bonyolultul hangzanak (a tudósok hajlamosak a bonyolult dolgokat előnyben részesíteni), de mi részletesen elmagyarázunk mindent, ami a megértéshez elengedhetetlenül fontos. A következő fejezetekben tárgyalandó minden vizsgálati és kezelési stratégia többnyire a következő ismertetőjelek egyikével, vagy akár egyszerre többel is, foglalkozik: genom-instabilitás, a telomerek kopása, epigenetikai módosulások, a proteosztázis elvesztése, szabályozatlan tápanyag-érzékelés, mitokondriális diszfunkció, sejtszintű öregedés, az őssejtek kimerülése és a sejtek közötti kommunikáció megváltozása.

A közelmúltban, egy 2022-es koppenhágai konferencián az öregedés további 5 ismertetőjelét vezették be, és így a számuk 14-re nőtt. Ezek a károsodott autofágia, a mikrobiom nem megfelelő állapota, a megváltozott mechanikai tulajdonságok, a splicing (kivágás-összeillesztés) szabályozási zavara és a gyulladás.4 Az új kategóriák közül néhányat, mint a gyulladást, már a korábbi kilencben is leírták, de most külön kategóriába kerültek. A hosszú élettartamot tárgyaló fejtegetéseink során nagyrészt az öregedés eredeti kilenc jellemzőjére fogunk összpontosítani, mivel ezeket tanulmányozták a legbehatóbban, és jó beavatkozási lehetőségeket kínálnak.

Genom-instabilitás

A földi életért felelős anyag a dezoxiribonukleinsav, más néven DNS. Rövidre fogva egy nagyon bonyolult történetet, a DNS az a kód, ami lehetővé teszi az élő szervezeteknek, hogy azok legyenek, amik, legyen szó növényekről, állatokról, baktériumokról vagy gombákról. A DNS nukleotidoknak nevezett kémiai vegyületeket használ meghatározott sorrendben a gének kialakításához, a gének pedig azok a kódok, amik meghatározzák, hogy milyen fehérjékre van szüksége egy sejtnek a szervezet egyes részeinek a kialakításához. A DNS-t egy könyvhöz hasonlíthatjuk. A nukleotidok az ábécé, bár 44 betű helyett a DNS-ben csak 4 van: az A, T, C és a G. Ez a négy betű nukleotid-bázispárokra oszlik, és meghatározott módon kell összekapcsolni őket ahhoz, hogy szavakat, vagyis DNS-t alkossanak.

Olvasás közben önmagában minden egyes szónak korlátozott a jelentése, de amikor a szavak mondatokat formálnak, és a mondatokat bekezdésekké fűzik, sokkal többet jelentenek. A DNS mondatai és bekezdései a gének. A könyv bekezdései együtt egy teljes történetet mesélnek el ugyanúgy, ahogy a gének felelősek az élő szervezet felépítéséért. Bármely élő szervezet teljes génállományát genomnak nevezzük.

Amikor egy élő szervezetben a sejteknek növekedni kell, vagy megjavítani magukat, egy mitózis nevű folyamaton mennek keresztül. A mitózis során a sejtekben lévő DNS osztódik, és teljes egészként alkotja magát újra úgy, hogy minden egyes új sejt az eredeti tökéletes mása lesz. A folyamat maga azonban nem tökéletes. Még egy egészséges szervezetben is jut 1 hiba minden körülbelül 100 000 másolt nukleotidra. Léteznek ugyan a DNS károsodását helyreállító mechanizmusok a sejtben, de nem minden javítható.

A test öregedésével a DNS-replikáció hibaaránya megnő. Amikor ezek a hibák elkezdenek sokasodni, hibásan működő vagy működésképtelen géneket kapunk. Ez oda vezethet, hogy a sejtek képtelenek lesznek az egészségmegőrzéshez szükséges fehérjék előállítására, vagy akár rákossá is válhatnak. A genom nagy pontosságú (precíz) replikációjára való képtelenséget nevezzük genom-instabilitásnak.

A genom-instabilitás azonban nem csak az öregedés és egyéb belső folyamatok miatt alakulhat ki, külső tényezők is szerepet játszhatnak benne. A sugárzás, mint például a röntgen, vagy ha túl sokáig tartózkodunk a napon, és a radon is mind közismert okai a genom-instabilitásnak. Bár a mechanizmus minden esetben egy kicsit más, az ilyen forrásokból származó ionizáló sugárzás szakadásokat okoz a DNS-ben, ami működésképtelen génekhez vagy a gének mutációjához vezethet. Hasonlóképpen, az olyan vegyi anyagok, mint a lég- és vízszennyező anyagok (szén-monoxid, ólom, szálló por, mezőgazdasági melléktermékek stb.), a füst (cigarettafüst vagy egyéb) és néhány gyógyszer szintén vezethet genom-instabilitáshoz és megváltozott DNS-metilációhoz. (Ez utóbbi, mint ahogy ezt egy következő részben kifejtjük, alapvető fontosságú része az epigenetikának, vagyis annak, hogy mely gének fejeződnek ki.)

Érdekes módon a 100 év feletti emberek genomjának kutatása azt mutatja, hogy ők fokozottan képesek a károsodott DNS-ek javítására. Már folynak olyan vizsgálatok, melyek célja jobban megérteni, hogy ez pontosan hogyan is működik, de az már most világosan látható, hogy a genetika, az étrend és az életmód mind szerepet játszik benne. Ugyan sem neked, sem a kutyádnak nincs igazán befolyása az öröklött génekre, az étrend és az életmód olyan tényezők, amiket teljes mértékben kézben tarthatsz. Ezekről a 3. és 4. fejezetben olvashatsz bővebben.

A telomerek kopása

A genom-instabiltás nem az egyetlen olyan vetülete a DNS-replikációnak, ami hatással lehet az öregedésre. Az öregedés második ismertetőjele, a telomerek kopása, újabb akadály a kutya útjában, ami akadályozza őt abban, hogy képes legyen szükség szerint új sejteket létrehozni az optimális egészségi állapot megőrzéséhez.

A kromoszómák a genom egészét jelentik; alapvetően olyan DNS-szálak, amelyek nagyon szorosan vannak feltekeredve, hogy kompakt méretüknél fogva beleférjenek a sejtmagba. Minden kromoszóma párban van, mivel egy másolat az anyától, egy pedig az apától származik. A kutyáknak 78 kromoszómájuk van (39 pár). Összehasonlításképpen, az embereknek 46 kromoszómájuk van (23 pár). A telomerek a kromoszómák végén lévő „kupakok”. Arra szolgálnak, hogy megvédjék a telomereket a kopástól és a károsodástól, s egyben azt is megakadályozzák, hogy a DNS végei más szálakhoz tapadjanak. A DNS azért „tapadós”, mert a nukleotidok úgy vannak tervezve, hogy hosszú szálakat, majd kromoszómákat alkossanak. Azt mindenképp szeretnénk elkerülni, hogy az egyik kromoszóma vége egy másik végéhez tapadjon, ez ugyanis megakadályozná a sejtreplikációt és a gének kifejeződését, ami katasztrofális következményekkel járna.

A DNS-replikációhoz szükség van a telomerekre, és körültekintő vizsgálatok bizonyították, hogy ezek idővel és az ismételt sejtosztódásokkal egyre rövidebbek lesznek. Ez a rövidülés a telomerek hosszának fenntartását segítő enzim, a telomeráz csökkenő aktivitásának köszönhető. Amikor túlságosan lerövidülnek, nagyon nehézzé válik a sejtosztódás, és a szervezet képtelen lesz megjavítani magát. Ahogy mindannyian tapasztaltuk, az idősebb kutyák (az emberekről nem is beszélve) nem gyógyulnak vagy épülnek fel olyan gyorsan, mint fiatal korukban. Ennek egyik oka az, hogy képtelenek a sejtek replikálására a lerövidült telomerek miatt.

A telomerek rövidülése nemcsak az öregedés eredménye, hanem a telomeráz enzim hiánya is okozhatja. Bár a telomerázhiány és az öregedés nem szinonimák, a hiány következménye – azaz a képtelenség a telomerek hosszának fenntartására, ami aztán a sejtek nem megfelelő működéséhez vezet – rávilágít a telomerek fontosságára az egészség és a hosszú élettartam szempontjából. Az embereknél a telomerázhiány olyan betegségek korai megjelenésével van összefüggésben, mint a tüdőfibrózis (a tüdő hegesedése, mert nem termelődik normális tüdőszövet) és az aplasztikus vérszegénység (a képtelenség új vörösvértestek képzésére). Állatmodellekben a telomerázhiány a sejtek elöregedéséhez (ez utóbbi is egy a 14 ismertetőjel közül) és az öregedés felgyorsulásához vezet. Ahogy mindig, a szervezetben itt is jelen van az egyensúly. A hosszú telomerek fenntartása nagyszerű abból a szempontból, hogy lehetővé teszik a sejteknek a hatékony replikációt, hogy új szöveteket hozzanak létre és fenntartsák a szervezet egészségét. A rossz sejtekben viszont a hosszú telomerek a sejtek szabályozatlan replikációjához vezethetnek, ami a rák jele lehet.

Ezekből az információkból azt a logikus következtetést vonhatnánk le, hogy a telomer hosszúságát felhasználhatjuk az öregedés mérésére. Jóllehet pontosan így is használják évek óta, a legfrissebb tanulmányok megkérdőjelezik, hogy a telomer hossza megfelelő biomarker-e az életkorra. Más szóval: a hosszú telomerek fennmaradása nem jelzi egyértelműen előre a hosszú élettartamot. Mindazonáltal még így is jelentős hozzáadott értéke van a telomerhossz mérésének az öregedés és a hosszú élettartam nagyobb összefüggéseiben; ezt mint diagnosztikai vizsgálatot és alkalmazásait a 2. fejezetben vizsgáljuk.

Epigenetikai módosulások

Minden egyén genomja csak rá jellemző, az egypetéjű ikrek kivételével, akiknél ez azonos. (Az egy alomból származó kiskutyák szinte soha nem egypetéjű ikrek. Lehet, hogy ugyanúgy néznek ki, de kétpetéjű ikrek, és nem azonos a genomjuk.) A megtermékenyítés pillanatától fogva az egyén genomja kőbe van vésve. A természeti világban semmi sem változtathatja meg ezt, a DNS-replikációkban fellépő hibákon kívül.

Ha az alapvetően változhatatlan genomon múlna az egész „egészség és hosszú élettartam” sztori, sokan bajban lennének. Elég gyakori a kutyáknál, hogy olyan géneket hordoznak, amik degeneratív állapotokra hajlamosítják őket, sőt akár olyan betegségre is, mint a rák. De a kutya genomja nem a végzete.

Tekints a genomra úgy, mint egy színész a szövegére. Jóllehet konkrét szavak vannak benne, a színésznek van valamennyi művészi szabadsága, és megválaszthatja, hogyan hangsúlyoz egyes kifejezéseket, vagy akár ki is hagyhat néhányat. Ugyanez történik a kutya szervezetében is. A szervezet eldönti, hogy mely géneket fejezi ki és melyeket némítja el. Ezeknek a kifejezett és nem kifejezett géneknek az összességét nevezik epigenomnak vagy epigenetikának. A genommal ellentétben az epigenom idővel változik. A változások bekövetkezhetnek a táplálkozás, az étrend-kiegészítés, a méreganyagoknak való kitettség, az öregedés folyamata és más okok miatt. Tehát a kutyánk genomját ugyan nem változtathatjuk meg, de az epigenetikára hatással lehetünk, és végeredményben az epigenetika irányítja, hogy mely gének fejeződnek vagy nem fejeződnek ki a szervezetben. Az egyik cél a kutya hosszú élettartamának elérésében az, hogy megtaláljuk a módját egy olyan epigenetikai profil fenntartásának, ami úgy néz ki, mint egy fiatal, egészséges kutyáé, attól függetlenül, hogy valójában hány éves.

Sok tényező befolyásolja, hogy egy adott szervezetben milyen a génkifejeződés, de mi most a DNS-metilációra fogunk összpontosítani. Az a helyzet, hogy a DNS nem csupán nukleotidbázisok hosszú láncolata. Egyéb molekulák és kémiai vegyületek is gyakran kapcsolódnak a DNS-hez, és ezek a vegyületek sokszor hatással vannak a génkifejeződésre (vagyis az epigenetikára). A DNS egyes területeihez gyakran kötődnek metilcsoportok; ez nem más, mint egy szénatom, amihez három hidrogénatom kapcsolódott. A DNS-metiláció a DNS-metilációs óráknak nevezett vizsgálatok segítségével5 használható az epigenetikai kor markereként. A kutya biológiai életkorával ellentétben a DNS-metilációs kor egyes terápiák segítségével bizonyos mértékig visszafordítható. A metilációs órákat és hozzáadott értéküket a longevitás szempontjából a 2. fejezetben fogjuk tárgyalni. A lényeg, hogy bár a DNS-metilációs kor nem jelzi megbízhatóan előre az élettartamot, nagyon hatékony eszköz a longevitásfókuszú terápiák hatékonyságának számszerűsítéséhez.

A Jaffa Kiadó könyveinek teljes választéka megvásárolható könyvesboltunkban:

1114 Budapest, Vásárhelyi Pál u. 10.

Felhasznált betűtípusok

Fira Sans – SIL Open Font License

Noto Sans Symbols 2 – SIL Open Font License

Noto Serif – Apache License 2.0

Prompt – SIL Open Font License

Source Serif 4 – SIL Open Font License