A MAGÁNY A GARZONBAN LAKIK

MANGER ADRIENN

TARTALOM

A magány a garzonban lakik

Impresszum

Mindenki hazudik magának?

Hessteg

A katicás szalvéta

Tízmilliószoros nap

Limonádé

A nászajándék

A jóslat

A Szarvasi

Csalónap

A kiskosztümös

A pho leves

Együtt a család

Mindenmentes élet

A peronon

Családi recept

A hálovíni buli

A család az első

A kék legboldogabb árnyalata

Köszönöm a befogadást!

Filter nélkül

A kis fekete

Jön majd másik

Újratervezés

Az aranygaluska

A zöld zokni

Hazafelé

A havasi cincér

Köszönet

A MAGÁNY A GARZONBAN LAKIK

Manger Adrienn

IMPRESSZUM

Tarandus Kiadó

2023

www.tarandus.hu

Minden jog fenntartva!

Copyright © Manger Adrienn, 2023

Szöveg © Manger Adrienn, 2023 B

orító©: Tarandus Kiadó

Szerkesztő: Tallér Edina

Korrektúra: Bence Kis Krisztina

MINDENKI HAZUDIK MAGÁNAK?

„Arra gondolt, milyen különös, hogy eltelik az ember életéből száz meg ezer teljesen jelentéktelen, egyforma nap, amikor nem történik semmi, és van egy, amin hirtelen minden megváltozik”.

Hogyan hat ránk és a kapcsolatainkra, hogy állandóan mások tökéletesnek hitt életét nézegetjük az Instagramon? Segít vagy nem segít, hogy az internet adta lehetőségekkel bárkivel azonnal kapcsolat-ba léphetünk? Hogyan alakítja személyiségünket az az identitás, amit saját magunkról építünk fel az online térben? Mit okoz ben-nünk az instant elégedetlenség és azok az elvárások, amelyeknek úgy érezzük, meg kell felelnünk? Stresszlevezetés, vagy inkább ká-ros a mentális egészségre, hogy mindenki azonnal odamondhatja a véleményét a közösségi médiában?

Ezekkel a kérdésekkel én is nap mint nap szembesültem. Mond-hatnám, hogy csak a munkám miatt, amelynek szerves része a közösségi média felületek kezelése, de ez nem fedné a valóságot teljesen. Sokszor engem is tévútra visz mások tökéletesnek és probléma-mentesnek látszó élete. Vagy megdöbbenek egy, a profilképén békés nagymamának látszó kommentelő elképesztő agresszív hozzászólá-sán. Bevalljuk vagy sem, a közösségi média az életünk részévé vált.

Szabályozhatjuk a képernyő előtt töltött időt, este tíz után eltehetjük

a telefont, digitális detoxot tarthatunk hosszabb-rövidebb ideig, de attól a jelenség még létezik. Ezeken a platformokon szervezzük az osztálytalálkozót, tartjuk a kapcsolatot külföldön élő barátokkal, kommunikálunk napközben. Miközben minden szakember azt szaj-kózza, hogy lelki egészségünket élő és mély emberi kapcsolatokkal őrizhetjük meg, a social média instant világa tálcán kínálja nekünk az egyszerű és gyors kapcsolattartás ígéretét. De minél jobban elme-rülünk ebben, annál inkább elmagányosodunk.

Történeteimmel olyan, mindenki által ismert és átélhető problé-mákat szerettem volna megmutatni, mint a válás, párkapcsolati krí-zisek, kirekesztettség, képmutatás és az önbecsapás. Mert a kérdés nem az, hogy szoktunk-e hazudni magunknak, hanem hogy milyen gyakran tesszük.

HESSTEG

Számolja magában vissza a perceket. Már nincs sok hátra a kicsenge-tésig, ez az utolsó óra. Ráadásul péntek, hála istennek. Alig várja, hogy kilépjen a kapun, és mehessen a vesztendbe. Már kezében érzi laktózmentes lattéját mogyorósziruppal. #happyfriday. Bár mindig ott issza meg, sohasem kéri bögrében. Szereti, ha a pultos a nevét ki-áltja. És szereti kiposztolni Magdi nevű műanyag poharait az instá-ra. #szeretemhely. Pedig volt idő, amikor kifejezetten utálta a nevét.

Régebben nem értette, hogy miért nem lehetett ő is Renáta, Vivien, esetleg Hanna. Magdi. Kit hívnak így? Jó, hogy már nem Gizella.

#lol. Ellenszenvét egy véletlenül a kezébe akadt fotó oldotta fel, ami a nagyijáról készült. Róla kapta a nevét. Magdi mama a képen valahol a Balaton mellett cigizett, fekete napszemüveget viselt, hajába párducmintás kendőt kötött. Állati menő volt. Az anyja szerint a nagyi imádott öltözködni, divattervező akart lenni, hogy aztán végül egész életében titkárnőként gürizzen. #lifesucks.

A sztárbáksz után egyből a déembe megy, mindig ott szokott sminkelni, alaposan átnézi a tesztereket, hátha megérkeztek az új ta-vaszi színek. #hellomárcius. Ettől a gondolattól annyira izgatott lesz, hogy eldönti, még a rosszallóan bámuló biztonsági őrre is nagy ív-ben tesz. Jól áll neki a fukszia. Gyakorlott mozdulattal viszi fel a

rúzst szépívű szájára, nemhiába nézett annyi tutorial videót a jutú-bon. #ViszkokFruzsiforpresident!

Érthető a nagy készülődés, délután találkozik Zalánnal. A srác ugyan nem különösebben érdekli, de mivel Magdi volt az egyetlen a barátnői között, akinek nincs még pasija, nem ér rá nézelődni.

#sorrynotsorry. A srác pedig magas, helyes, és a célnak pont megfe-lel. A humora közepes, persze a fiú, ahogy ez általában lenni szokott, meg van győződve róla, hogy vicces. Sebaj. Magdinak nagy tervei vannak vele. Lelki szemei előtt már a közös fotók repkednek, gondo-latban pedig a hesstegek között válogat: #withmylove #szerelmem-mel #couplegoals. És persze jöhetnek a szívecskék, kék, ha a Balcsi-nál lesznek, zöld, ha a Normafán, és fehér, ha egy hónaposak lettek.

Ha pedig megérnék az egy évet, akkor jöhetnek az egymásba ka-paszkodó gémkapcsok. Már látta is magát tapadós fekete rucijában, dobozos rózsával a kezében, féloldalas beállásban, lábfejét magas spiccben tartva. Vége lesz az ínséges szelfiáradatnak, a sok magányos #lovemylife-nak.

A vízesésnél fognak találkozni, pont maradt még egy fíd-pörge-tésnyi ideje. Újabb fotó az anyjáról. A héten ez már a harmadik. Ez azt jelenti, hogy Ildikó, ahogy Magdi hívja, a szokottnál is boldogabb. Amióta szakított a legutóbbi pasijával, minden héten kiposz-tolja, hogy mit süt, vagy milyen szettben indul el otthonról csajos-kodni. Legtöbbször a barátnőjéhez ruccan át, hogy aztán a fehér műanyag kertibútorok között, réveteg muskátlikkal a háttérben villan-jon az a vaku. #kellemesestebarátnőkkel# Múltkor a fejébe vette, hogy profiterolt készít. Az egész konyha úszott az égetett tésztában meg a nutellában. Közben a hűtőben ott rohad az ételhordóban ha-zahozott krumplifőzelék, a sütő rácsán alufóliaköntösében szikkad a fasírt. Amikor megunja a szosöl médiát, angyalkártyát húz magának

az ezoterikus pont hu-n és sokatmondóan pislog, amikor megint Ha-niel, az önbecsülést segítő arkangyal jelenik meg neki.

Most a ruhásszekrény előtt fotózza magát, a háttérben megbújik egy hatos pakk megbontott ásványvíz. Jézusom, de égő! – bukik ki Magdiból a rémült kiáltás. Gyorsan körbepislog, hogy volt-e a közel-ben valami ismerős. #oops. Idegenek nem érdeklik, a vesztend amúgy is tele van holdkórosokkal. Azért gyorsan nyom a képre egy szánalom-lájkot, de elhatározza, ha hazaér, megtanítja Ildikónak, hogy kell körbevágni a fotókat.

A KATICÁS SZALVÉTA

Natúr csirkemell és saláta volt ebédre. Lina undorodva méregette az ételt. Villájával piszkálgatta a köretet, de egy falatot sem evett. A szeme sarkából látta, ahogy az anyja figyeli. Megerőltette magát, fel-szúrt a villájára egy koktélparadicsomot, és bekapta. Érezte, ahogy a zöldség szétplaccsan a szájában, az édes lé végigfolyik a nyelvén, le a nyelőcsövén, egyenesen a gyomrába. Egyszer olvasta valahol, hogy a paradicsom nem is zöldség, hanem gyümölcs. És bár az érve-lésre már nem emlékezett, úgy gondolta, hogy biztosan a cukortar-talma miatt sorolják a gyümölcsök közé. Rengeteg lehet benne a fruktóz. Hányinger tört rá. Ezt most le kell nyelned, különben sose hagy békén, mantrázta magában.

Husit nem eszel, kérdezte mellőle egy félszeg hang. Tele van a szám, mindjárt, morogta Lina, pedig nem így akarta mondani. Ked-ves akart lenni. A tányérjára meredt. Az előtte lévő tízdekás hússze-let olybá tűnt számára, mintha a Himalája csúcsain kellene átvere-kednie magát. Anyu, muszáj megennem, tett egy utolsó, kétségbe-esett próbálkozást Lina, nem vagyok éhes. Mit ettél reggelire, kérdezte az anyja. Egy almát meg egy hamletet, válaszolta a lány. Az anya elgondolkodott. Akkor legalább a salátát edd meg, és ne csak a zöldjét, van benne paradicsom meg olajbogyó is.

Lina régebben imádta a magyaros ételeket, a tunkolós pörköltet meg a paprikás krumplit. Az anyja nem is nagyon tudott mást főzni.

A mai ebéd pár évvel korábban elképzelhetetlen lett volna náluk.

Mondjuk akkor, amikor az apja elköltözött, az anyja nem főzött egy darabig. Hetekig mirelitpizzán és melegszendvicsen éltek. Biztosan akkor lett ekkora segge.

Miután leküzdötte a nagyját, megköszönte az ebédet, és felállt az asztaltól. Az anyja egy darabig még ülve maradt, majd lassan ő is felemelkedett, összeszedte a terítéket, és mosogatni kezdett. Bekap-csolta a rádiót. Lina a szobájába ment, és kihúzta az ágyneműfiókot.

Ez volt a legújabb rejtekhelye. Tudta, hogy addig van ideje eltüntet-ni, amíg az anyja mosogat. A vízcsobogástól meg a rádiótól nem fog-ja észrevenni, ahogy a lány a teraszajtón át kioson az udvarra, és a kukába dobja a terhelő bizonyítékokat. Csak a macera van ezekkel a hétvégi ebédekkel, dühöngött magában.

A hétköznapokon tízóraira készített szendvicsekkel sokkal könnyebb dolga volt, azok már a buszmegállóhoz vezető úton a ku-kában landoltak. Pedig az anyja megvette neki a legkisebb zsírtartal-mú sonkát, és vajat is csak mutatóba tett a teljes kiőrlésű zsömlébe.

Hiába, Lina nem kegyelmezett nekik. Egyszer szorult csak el a torka, amikor egyik reggel katicás szalvétába csomagolt zsömlét talált a táskájában. Kislány kora óta mindent imádott, ami katicás. Mutatóuj-jával végigsimította az uborkától már kicsit átázott anyagot, majd a rikítózöld plexikukába dobta.

Nem tudta felidézni, mikor mondták rá először az osztálytársai, hogy Jennifer Lopezes feneke van, meg olyan csípője, mint Kim Kar-dashiannak. Nem vette bóknak. Akkoriban csömörlött meg először az ételtől. Először a vacsorát hagyta el, később a reggeli bundás ke-nyeret cserélte joghurtra. Az iskolai menzán nem evett, persze otthon azt mondta, hogy igen. Amikor hazaért a suliból, bevonult a

szobájába, és mikor az anyja vacsorázni hívta, azt mondta, már nem éhes.

Lina minden reggel ráállt a mérlegre, ami minden nap egy kicsi-vel kevesebbet mutatott. Repkedtek a pillangók a hasában, hosszú idő óta először ízlelte meg a siker ízét. Ez az érzés valósággal rabul ejtette. Minden héten új célt tűzött ki maga elé. Először negyven-nyolc kilóra akart fogyni, utána negyvenhatra. Negyvenötnél viszont meg kellett állnia, mert annyira legyengült, hogy alig tudott talpon maradni, a tanulás sem ment neki. A menzesze szépen elmaradt, bár, ha jobban belegondolt, az egyáltalán nem hiányzott neki.

A tesitanára szúrta ki először, ő szólt az anyjának, hogy valami

„nincs rendben Karolinával”. Lina anyjának fogalma sem volt róla, hogy az anorexia ilyen egyszerű, hétköznapi családokban is megje-lenhet, mint az övé. Számára ez a modellek betegsége volt. Miután magához tért az első sokkból, mindent elolvasott az anorexiáról, amit csak az interneten talált. Pszichológust keresett, átállt az egészséges reformkonyhára, reggelit, ebédet, vacsorát porciózott, és árgus szemekkel figyelte, hogy mikor, mennyit eszik a lánya.

Egy ideig úgy tűnt, működik. Lina lassan gyarapodni kezdett, múlt héten már elérte a negyvenhét és fél kilót. Úgy látta, a lánya is örül ennek, és azt gondolta, pszichológus nélkül is megoldják ezt, ők ketten, együtt, ahogy a válás után is együtt álltak talpra.

Azon a hétvégén natúr csirkemellet és zöldsalátát készített ebédre, a húst épp csak egy csepp olajon sütötte át, Lina azonban csak turkált az ételben.

Husit nem eszel, kérdezi félszegen. Linának tele van a szája. Nem éhes. Reggelizett. Csak a salátát eszi meg. Megköszöni az ebédet, be-megy a szobájába. Lina anyja egy percig mozdulatlanul ül még az asztalnál, szótlanul mered az érintetlenül heverő húsdarabra. Majd

feláll, összeszedi a terítéket és a mosogatóhoz lép. Megnyitja a csa-pot, bekapcsolja a rádiót.

Befejezi a mosogatást, a teraszajtón át kisétál a kertbe, gépiesen indul meg a kuka felé. Kinyitja a barna fedelet. Beletúr a szemétbe. A répaforgácsok alól egy hamletet és egy almát húz elő. A gyümölcs megsárgult húsában ott virít Lina fognyoma.

Document Outline

- Cover

- Title Page

- Tartalom

- A magány a garzonban lakik

- Impresszum

- Mindenki hazudik magának?

- Hessteg

- A katicás szalvéta

- Tízmilliószoros nap

- Limonádé

- A nászajándék

- A jóslat

- A Szarvasi

- Csalónap

- A kiskosztümös

- A pho leves

- Együtt a család

- Mindenmentes élet

- A peronon

- Családi recept

- A hálovíni buli

- A család az első

- A kék legboldogabb árnyalata

- Köszönöm a befogadást!

- Filter nélkül

- A kis fekete

- Jön majd másik

- Újratervezés

- Az aranygaluska

- A zöld zokni

- Hazafelé

- A havasi cincér

- Köszönet