DR. DAVID R. HAWKINS

AZ EGÓD NEM TE VAGY

Bölcsesség az elmén túli önmegvalósítás eléréséhez

ÉDESVÍZ KIADÓ
BUDAPEST

A fordítás az alábbi kiadás alapján készült:

Dr. David R. Hawkins / The Ego Is Not the Real You

Hay House Inc., USA, 2021

A Hay House-rádió a www.hayhouseradio.com
internetes oldalon érhető el.

Fordította

Hegedűs Péter

Szerkesztette

Barsi Nikoletta

Copyright © The David and Susan Hawkins Revocable Trust, 2021

Hungarian translation © Hegedűs Péter, 2022

Hungarian edition © Édesvíz Kft., 2022

Cover design © Édesvíz Kft., 2022

Original cover design: Julie Davison

Original interior design: Nick C. Welch

Minden jog fenntartva.

A könyv – a kiadó írásos jóváhagyása nélkül – sem egészében, sem részleteiben nem sokszorosítható vagy közölhető, semmilyen formában és értelemben, elektronikus vagy mechanikus módon, beleértve a nyilvános előadást vagy tanfolyamot, a hangoskönyvet, bármilyen internetes közlést, a fénymásolást, a rögzítést vagy az információrögzítés bármely formáját.

ÉDESVÍZ KIADÓ, BUDAPEST

Felelős kiadó Novák András igazgató

Főszerkesztő és műszaki vezető Melher Viktor

Tipográfia Alinea Kft.

Borítót készítette Édesvíz Kft.

Elektronikus formátum
Békyné Kiss Adrien

ISBN 978-963-507-290-3 (epub)

ISBN 978-963-507-291-0 (mobi)

Kedves Olvasó!

Az Édesvíz Kiadó célja megalakulása, 1989 óta, hogy útmutatást, támaszt, kihívást nyújtson azoknak, akik a tudatos önismeret és önfejlesztés egész életen át tartó útjára léptek. A Kiadó csapata azóta is minden nap azon dolgozik, hogy megtaláljuk és megjelentessük azokat a könyveket, amelyek céljai elérésében (vagy keresésében) leginkább segítik Önt.

Ahogy az élet minden területén, könyvkiadói hivatásunkban is a megújulás, az innováció az egyik legfontosabb szempont.

Elkötelezettek vagyunk a nyomtatott és az elektronikus könyvkiadásban egyaránt. Ezért használjuk ki az ebook kínálta lehetőségeket is: ezzel a XXI. századi technikával környezetkímélőbben és az Ön számára is olcsóbban tudjuk eljuttatni Önhöz azt, amit szeretne, mint a nyomtatott verzióval. Ráadásul a régi, boltokban talán már nem is kapható könyveinket digitálisan ismét megtalálhatja.

Az olvasás élménye és szeretete az Édesvíz Kiadó hitvallása: legyen az nyomtatott vagy elektronikus, megvásárolt vagy illegálisan letöltött. Lényeg, hogy az Üzenet, a Könyv eljusson Önhöz.

Ugyanakkor mire Ön ezeket a sorokat olvassa, addigra akár ezernél is több órányi munkánk és jelentős kiadásaink vannak a megjelentetésben.

Ezért hálásan megköszönjük, ha könyvünket illegális letöltés helyett megvásárolja, és ezzel hozzájárul Kiadónk fenntartásához és további könyvek kiadásához. Cserébe mi igyekszünk minden kiadványunkat egyre könnyebben és olcsóbban elérhetővé tenni az Ön számára.

Szívesen fogadunk minden visszajelzést, amelyet megfontolva még többet tehetünk azért, hogy Ön, kedves Olvasó, elégedett legyen Kiadónkkal és könyveinkkel.

Köszönjük együttműködését!

Jó olvasást kíván:

Novák András

alapító tulajdonos

Kapcsolat:

szerkesztoseg@edesviz.hu

www.edesviz.hu

Gloria in Excelsis Deo!

Megjegyzés: A Tudat térképének mibenlétét és a kalibrálás fogalmát dr. Hawkins Erő kontra erő című könyvében taglalja részletesebben.

ELŐSZÓ

„A spirituális folyamat olyan, mint amikor az ember nekifeszül a szélnek.”

DAVID R. HAWKINS, az orvostudományok doktora

Láttál valaha őszi fát, melynek fele lombja már lehullt, s amelyet egy heves szélroham egyszeriben a maradék leveleitől is megszabadít? E könyv olyan lehet az életedben, mint az a bizonyos szélfuvallat. Akár a lombjától félig megfosztott fa, te is készen állsz rá, hogy szélnek ereszd régi gondolkodási sémáidat, és a szorongás, bánat, bűntudat, szégyen és harag bekorlátozó érzelmi mintázatait.

Legyen hát ez a könyv az erő, mely lecsupaszít a maradék „levelektől”, melyek még mindig visszahúznak anélkül, hogy tudnál róluk – az ego hamis ígéreteitől, s mindama észrevétlen kötődésektől és téves meggyőződésektől, melyek elleplezik előled az igazságot, miszerint egy vagy a Mindenséggel. Az évszakok körforgását elnézve mindnyájan jól tudjuk, a fának át kell vészelnie a telet, mely megfosztja lombkoronájától, hogy tavasszal új bimbók fakadhassanak rajta.

Hajlandó vagy hát felhagyni azzal, hogy az ego szemével tekints önmagadra? És képes vagy még tovább menni, és ráeszmélni, hogy az ego maga sem egyéb káprázatnál? Dr. Hawkins elárulja nekünk, hogy még az Igazságkereső én elkülönültségének képzete is puszta illúzió: „Téveszme feltételezni, hogy valamiféle személyes én, ego törekszik és kutat, vagy épp ez éri el a megvilágosodást. El kell jutnunk a felismerésig, miszerint nem holmi ego vagy énidentitás járja igazságkereső útját, hanem a tudat egy személytelen aspektusa.”

Ez a folyamat egy tudati váltás, melynek során a „kilétünk” firtatásától eljutunk a kérdésig, hogy „mik” vagyunk mi. Jómagam mókás formában tanultam meg ezt dr. Hawkinstól. Egy szép napon egyszer csak rám ragasztotta a „Fran-Fran” becenevet, és ez egész sor „kopogtatós” tréfára adott alkalmat. Íme, egy közülük:

Doki: Fran-Fran.

Fran: Dok-dok.

Doki: Kop-kop.

Fran: Ki van ott?

Doki: Nem „ki”, hanem „mi”.

Ekkor mindketten nevetésben törtünk ki. Látod, milyen ragyogó érzékkel használta fel a doki a humor eszközét, hogy feltörje az észlelés egy megrögzött szokásának héját? Miközben velem mint „kiléttel” rendelkező személlyel érintkezett, tréfás megjegyzésével áthatolt a személyiség burkán. Feltárta előttem, hogy nem „valaki”, hanem „valami” vagyok. Az ego fixációja, hogy sikeres „valaki” legyen a világban; mindnyájan azzal áltatjuk magunkat, hogy „én ez vagyok… ezt és amazt értem el… ilyen és amolyan tárgyakat birtoklok… ebben és amabban hiszek…”. Dr. Hawkins ellenben azt javasolja, hogy ne a „kilétünkre” fókuszáljunk, inkább azt firtassuk szüntelen elmélkedés közepette, hogy „mi vagyok én?”.

Miközben lemondunk vélt „kilétünkről”, lassan eljutunk „mibenlétünkig”, nevezetesen magának a létnek a Forrásáig. S miután szélnek eresztettük identitásunkat és szerepszemélyiségeinket, meggyőződéseinket és kötődéseinket, sőt még az önmagunkról mint igazságkeresőkről alkotott képünket is, vajon mi marad belőlünk?

Világosan emlékszem a pillanatra, amikor a doki társaságában egyszerre felsejlett előttem az igazság: „Nem professzor vagyok, jóllehet ebben a pozícióban dolgozom. Nem vagyok áhítatos hívő sem, noha ekként szolgálok. Sőt még nő sem vagyok, jóllehet női testben élek. És nem vagyok azonos az „énemmel”, ámbár személyként funkcionálok a világban. E pillanatban „kilétem” vélelmét felváltotta „mibenlétem” tudata. A szeretet szertefoszlatja identitásunkat, melyhez olyan görcsösen próbálunk ragaszkodni. A folyó elveszti nevét, amint beleömlik a tengerbe.

Ebbe a könyvbe dr. Hawkins munkásságának kulcsfontosságú tanításait válogattuk össze, hogy vezéreljenek minket az önmagunkra eszmélés útján. E tanítások bármelyike képes feltárni előttünk az Igazságot, ha megfelelően alkalmazzuk. Ahogy maga dr. Hawkins szokta mondani: „Az elefánt bármelyik lábát megragadva eljutunk magához az elefánthoz.”

Dr. Hawkins azt javasolja olvasóinak, hogy e könyvet forgatva inkább magára a „tudásra” törekedjenek, semmint „ismeretekre valamiről”. Tudásra szert tenni mélyen szubjektív élmény, ismereteket szerezni ellenben annyit tesz, mint tényeket halmozni fel.

A doktor egyben ezt a benső fohászt is az olvasó figyelmébe ajánlja:

Kérd, hogy az Úr szolgálója légy, az Isteni Szeretet edénye, Isten Akaratának csatornája. Kérj iránymutatást és isteni segítséget, és áhítattal mondj le személyes akaratodról! Szenteld életed Isten szolgálatának. Válaszd a szeretetet és a békességet minden más felett. Kötelezed el magad az élet egésze, vagyis valamennyi megnyilvánulási formája iránti feltétlen szeretet és együttérzés célkitűzése mellett, és hagyd az ítélkezést Istenre! – The Eye of the I: From Which Nothing Is Hidden

Amennyiben képesek vagyunk feladni ennek a kicsiny „énnek” az illúzióját, dr. Hawkins ígérete szerint felülmúlhatatlan öröm lesz az osztályrészünk: „A hétköznapi emberi tapasztalatvilágban megközelítőleg sincs semmi, ami összehasonlítható volna Isten szeretetteljes Jelenlétének örömével. Semmilyen áldozat nem túl nagy, és semmiféle erőfeszítés nem túl sok, ha arról van szó, hogy ráeszméljünk e Jelenlétre.” A doktor ezt az ígéretet ama bizonyossággal igazolja, melyre csakis úgy tehetett szert, hogy ő maga is mindent feláldozott a Legvégső oltárán.

E kötet lehet bár csekély terjedelmű, mégis mélységes hatást gyakorolhat életedre. Hiszen végigvisz a teljes tudati átalakulás folyamatán – amennyiben úgy döntesz, hogy tanításait lényed legbenső mélyéből fakadóan alkalmazod.

Áhítattal és hálával:

Fran Grace PhD

Miközben az elmének titkon meggyőződése, hogy fennmaradása az egónak köszönhető, a helyzet épp az ellenkező: túlélésünk alapja a szellem, mely az egót is eltölti a fontos feladatainak ellátásához szükséges energiával. A szellem céltudatosságának tulajdonítható, hogy alacsonyabb rendű énünknek, avagy az egónknak egyáltalában eszébe jut bevenni a vitaminjait. Igazság szerint nem az ego jóvoltából, hanem annak ellenére létezünk és maradunk fenn.

Az ego világa olyan, mint egy tükörlabirintus, melyben kicsiny énünk elveszetten és tanácstalanul bolyong, egyik csalóka tükörképet a másik után hajszolva. Az emberi élet a megpróbáltatások és tévedések végeérhetetlen sorából áll, miközben megkíséreljük meglelni a kiutat a labirintusból. E tükörvilág időről időre sokunk – sőt legtöbbünk – számára kísértetkastéllyá változik, melynek borzalmai már-már az elviselhetetlenségig fokozódnak. E tekervényes útvesztőből kizárólag a spirituális igazságot szem előtt tartva menekülhetünk.

Fontos jól az eszünkbe vésnünk, hogy a világ a lineáris okság behatárolt newtoni paradigmájának keretei között működik, ami nagyon is szűk korlátok között értelmezi, hogy mi a „valóság”. A spiritualitás másfelől a nondualitás láthatatlan valóságán és birodalmain alapul, és így könnyen valószerűtlennek, vagy legalábbis furcsának tűnhet a köznapi világhoz képest.

Minden a maga jóvoltából történik; az egyes eseményeket nem valami más idézi elő… Kritikus fontosságú megértenünk, hogy az illúzió, miszerint a lineáris okság az életben megfigyelt jelenségek magyarázata, a legfőbb és legsúlyosabb korlátja szellemi működéseinknek… A gondolkodás, okfejtés, logika és a nyelv egytől egyig kettős szerkezetűek, s arra az alaptételre épülnek, hogy létezik alany és tárgy, vagyis mindig van valami, ami kivált vagy előidéz valami mást.

A felfedezés, miszerint az emberi elme veleszületett szerkezetének és felépítésének következtében segítség nélkül képtelen megkülönböztetni az igazat a hamistól, olyannyira elképesztő, hogy leginkább Kopernikusznak a 16. században oly nagy kulturális megrázkódtatást okozó felismeréséhez lehetne hasonlítani. Mivel ez a tény önmagában is felháborítja a köznapi elmét, aligha lelhet szíves fogadtatásra, vagy épp elfogadásra azok részéről, akik a szofista álokoskodás illúzióin nyerészkednek.

A néma csend üdvösebb és hatásosabb, mint a hiábavaló szócséplés és öncélú buzgólkodás, ami a spiritualitással kacérkodó egóból és közhelyes racionalizálási kísérleteiből fakad. A frázispufogtatás jottányit sem válik értékesebbé azáltal, hogy magára ölti a spiritualitás álarcát: akkor is megmarad szofista fellengzősségnek. A megvilágosodás iránti valódi elkötelezettség ellenben megváltoztatja és új összefüggésrendszerbe helyezi a társadalmi szerepeket.

Az elme egyidejűleg végzi a külvilágbeli és a belső adatok feldolgozását… Az információk egy részét kívülről észleli, és memóriabankjában tárolja el, ám közben öntudatlanul folyamatosan végzi a tudatalattiban rejlő adatok feldolgozását is. E feldolgozó-szűrő eszköz egytízezred másodperces késleltetéssel működik, s ekként elkülöníti egymástól az ént, illetve az Ént/Valóságot. Ez az adatfeldolgozó-szűrőernyő jeleníti meg a „megtapasztaló” élményvilágát.

A megtapasztaló e szűrőeszközét a vágy és a vele való azonosulás látja el energiával. Ez a vágy olyan, mint a kíváncsiság, a sóvárgás és az ínség szomja, a megtapasztalás függősége. Ráadásul a megtapasztaló „énként” azonosul a tapasztalatvilágával és annak információtartalmával.

Az energiamezők olyan erőteljesek, hogy uralják az észlelésünket. Valójában kapukat alkotnak, melyekből a világot szemléljük. Gyakorta halljuk, hogy a tükörképek birodalmában élünk, s hogy a tapasztalatvilágunk pusztán a saját energiamezőnk, mely észlelésként és megtapasztalásként vetül vissza ránk.

Az egót tekinthetjük meggyökerezett gondolkodási sémák halmazának, melyek az emberi tudatot uraló láthatatlan energiamezőkhöz való hozzáhangolódás eredményei. Ezeket a sémákat folyamatosan erősítik az ismétlések, illetve a társadalmi konszenzus hatásai. További megerősítést jelent számukra maga a nyelv. Nyelvben gondolkodni nem más, mint az önprogramozás egy formája. Az „én” személyes névmást használni alanyként – és ebből következően hallgatólagosan minden cselekedet okaként tekinteni rá – a legsúlyosabb tévedés, amivel automatikusan megteremtjük alany és tárgy kettősségét.

Szélesebb összefüggésrendszerben szemlélve a dolgot megállapíthatjuk, hogy az ego nem „gonosz”, hanem elsősorban csupán egy önös érdekeit hajszoló állat. Mindaddig nem korlátozhatjuk az „állati én” befolyását, míg meg nem értjük és el nem fogadjuk a létét.

Nyilvánvaló, hogy az ego működési mechanizmusai az ösztönök szintjén a túléléssel kapcsolatos szükségletek és vágyak kielégítésén és táplálásán alapulnak.

Az ego narcisztikus magja arra összpontosít, hogy mindig „igaza” legyen – jelentse bár ez azt, hogy elfogadja a bölcsességet, vagy azt, hogy értéktelenként sutba hajítja. Az elszánt és alázatos igazságkereső felismeri, hogy az elme önmagában minden tanultsága ellenére sem képes megoldani a dilemmát, hogy miként állapíthatja meg és támaszthatja alá az igazságot – hiszen ehhez egyaránt szükség volna a szubjektív megtapasztalásból, illetve az objektív, igazolható ismérvekből származó bizonyítékokra.

Elsődleges fontosságú szem előtt tartanunk, hogy ha megsértjük az elveket a gyakorlati célszerűség kedvéért, roppant erőforrástól fosztjuk meg magunkat. Azt a megokolást például, hogy a bűnözők kivégzésével megelőzhetjük a bűncselekményeket, a vizsgálatok nem igazolják; ráadásul a cél sosem szentesíti az eszközt… Mivel az elveket összemossuk a célszerűséggel, az átlagember képtelen különbséget tenni hazafiasság és igaz hazafiság, Amerika-majmolás és az amerikai életforma követése, isten és Isten, szabadosság és Szabadság, önállóskodás és önállóság között. Ekként az „ízig-vérig amerikai” jelzőt a fehér felsőbbrendűséget hirdető csoportok melldöngető (150-es értékre kalibrált) képviselői, és a lincselő csőcselék tagjai használják tetteik igazolására, ahogyan a háborús uszítók is az egész emberi történelem folyamán „Isten” nevét vették a szájukra céljaik eléréséhez… Ha tisztába akarunk jönni a különbséggel az elvek emberei és azok között, akik öncélból majmolják őket, széles körű tapasztalatokkal és kifinomult ítélőképességgel kell rendelkeznünk. Pedig az efféle józan belátás erkölcsi túlélésünk érdekében általánosságban is szükséges a mai világban, és valósággal elengedhetetlen ama ingoványos területeken, ahol az erkölcsi szemfényvesztést megtűrt gyakorlatból valóságos művészetté fejlesztették: vagyis a politikai küzdőtéren és az üzleti életben.

A radikális igazság magát a megtapasztalást jelenti, nem pedig a gondolatokat, melyek az adott tapasztalattal kapcsolatban felmerülnek bennünk; sem a fogalmakat, melyeket rávetítünk – vagyis nem a ráaggatott címke számít, hanem maga a konkrét benső megtapasztalás.

Az agy a megtapasztaló érzékszerve, és az ember előbb-utóbb ráeszmél, hogy sorsa az elkerülhetetlen testi halál. Ekként a halandóság tényének elfogadásával felismeri, hogy az Én mennyivel fontosabb az énnél.

A fogalmak különböző, jól bekalibrálható horderővel bírnak. Minél magasabb az igazságfokuk, annál nagyobb a horderejük. Az adott fogalom energiaszintje az állítás igazságából, illetve a beszélő tudatosságának szintjéből adódik össze. Ha nem táplálja valamely magasabb rendű energia (például egy jeles tanítómesteré), az ego/elme képtelen felülemelkedni önmagán.

A Valóságban nem léteznek ellentétek. Ezek csupán a beszédünk és a gondolkodási folyamataink jelenségei. Vegyük például a fény és a sötétség látszólagos ellentétpárját, és egyhamar rájövünk, hogy sötétség mint olyan nincs is; csak a fény létezik. Azok a feltételek, melyek az úgynevezett világosságot előidézik, vagy megvannak, vagy sem; s a meglétük esetén a fény erőssége különböző lehet. Következésképpen a fény és annak hiánya minden esetben kifejezhető a megvilágítás jelenlétének és mértékének fogalmaiban. Tehát csupán egyetlen változóval van dolgunk, éspedig a fénnyel – vagy annak hiányával.

A szóbeli megfogalmazás segít megteremteni egy olyan légkört, mely fokról fokra mind befogadóbbá válik, s így egyre kevesebb szükség lesz benne a szavakra. A pontos információk szoláltatásával időt takarítunk meg, és felgyorsítjuk a gyümölcsöző tájékozódás folyamatát, miközben rámutatunk, mely cselekvési útvonalak jelentenek meddő időpocséklást vagy vargabetűt.

ÉDESVÍZ WEBÁRUHÁZ
AKCIÓK • INFORMÁCIÓK

webaruhaz@edesviz.hu
00-36-30-781-5474
www.edesviz.hu

ÉDESVÍZ KÖNYVESBOLT
1053 BUDAPEST • MÚZEUM KRT. 23.

konyvesbolt@edesviz.hu
00-36-30-919-5314

ÉDESVÍZ KÖZÖSSÉG
ÉRDEKESSÉGEK • KÖNYVRÉSZLETEK • JÁTÉKOK

A mindennapokra!

ÉDESVÍZ KIADÓ

ÉDESVÍZ NAGYKERESKEDÉS
VISZONTELADÓINKNAK

nagyker@edesviz.hu
00-36-30-781-5474

ÉDESVÍZ + magazin
Cikkek az
EGÉSZSÉG • ÖNFEJLESZTÉS • EZOTÉRIA
témaköreiben

Érdekes információk szerzőkről és könyvekről

Keresd a www.edesvizkiado.hu címen