Table of Contents

Title Page

© Digi-Book Magyarország Kiadó, 2024

A KANÁRI KÉT RÉSZBEN

EJTŐZÉS

TALI-HÓ HANGULAT

ŐNAGYSÁGA LOEGOL

ÚTITÁRSAM

PUFI A VENDÉGLŐBEN

MESE

PARADICSOM

MEGŐRÜLT A LÓ? LÉLEKRAJZ

PUFI ÉS A FÖLSZERELÉS

A HELY TANULMÁNY

A GALLÉR VESZEDELMES JELENET

A FÜRT ÉRTEKEZÉS

A PRÓ-BA-BA-BA

A NŐ, MEG ÉN, MI KETTEN

ÚJ ADÓK

ÉS MI MÉGIS LÁNCOT HORDUNK…

MI NINCS?

A LIBA

FELOLVASÁS

A BORÍTÓT A DIGI-BOOK KIADÓ TERVEZTE

Gábor Andor

A KANÁRI
ÉS EGYÉB VADÁLLATOK

BUDAÖRS, 2024

DIGI-BOOK MAGYARORSZÁG KIADÓ

www.digi-book.hu

ISBN 978-963-678-029-6 EPUB
ISBN 978-963-678-030-2 MOBI

© Digi-Book Magyarország Kiadó, 2024

első kiadás: 1916.
Az elektronikus változat az 1916. évi
kiadás alapján készült

a borító az első kiadás borítója
részletének felhasználásával készült

Az e-kiadás szerzői jogi megjegyzései

Ennek az e-könyvnek a felhasználási joga kizárólag az Ön személyes használatára terjed ki. Ezt az e-könyvet nem lehet ismételt értékesítésre továbbadni, sem továbbértékesíteni; nem lehet többszörözni és tilos más személynek továbbadni! Ha szeretné ezt az e-könyvet más személyekkel is megosztani, kérjük, hogy minden további személy számára vásároljon újabb példányokat. Ha Ön úgy olvassa ezt az e-könyvet, hogy azt nem vásárolta meg, vagy nem az Ön személyes használatára lett megvásárolva, úgy kérjük, hogy küldje azt vissza a http://www.digi-book.hu címre és vásárolja meg ott saját példányát. Köszönjük, hogy tiszteletben tartja ennek a szerzőnek és kiadónak a fáradságos munkáját.

A KANÁRI
KÉT RÉSZBEN

MELLSŐ RÉSZ

Nem a kanári van két részben, a kanári, amely szóban forog, hanem a szó, amely forog róla, fog két részben forogni. Mert bárminő kicsi a kanári, mondanivalóm annyi van a kanáriról, hogy egyetlen fejezetecske szűk keretein belül nem tudna megférni. Ha a kanári két részben volna már, nem kellene írnom róla, de még egy darabban szolgál engem, urát, tehát okvetlen megtárgyalandó.

A kanáriról általában nem sokat tudok, csak az az adat lappang bennem, hogy vagy a Kanári-szigeteket nevezték el őróla, vagy őt a Kanári-szigetekről. Lehet, hogy ha utánanéznék a Lexikonban, ez az adatom is megsemmisülne, tehát nem nézek utána, hogy mégis tudjak valamit a kanáriról általában. A magam kanárijáról, külön, azt tudom, hogy születésnapi ajándék, vagyis semmibe sem került. Mivel azonban kis fakalitkában hozták, s a feleségem kijelentette, hogy abban a kis fakalitkában a madár megfullad, hiszen a tropikus őserdők madara nem bírhatja ki egy harminc centiméter hosszú, húsz centiméter magas és tizenöt centi széles kalitkában: vettünk neki egy hatalmas rézkalitkát, mely már sokkal inkább emlékezteti kanárinkat az őserdőre, hisz a rézkalicka is sárga és az őserdő is sárga vagy feltehető, hogy sárga, bizonyos világítási viszonyok közepett. A kanári semmibe sem került, s a kalicka csak harminckét koronába. Rózsaszín szalag van a kalickán, mert az őserdőben is rózsaszín szalagok lógnak a fákon. Erről ugyan Stanley, akinek műveit alaposan átolvastam a How I found Livingstone?-tól az Autobiography posztumus kötetéig, nem tud: ha alkalma lett volna feleségemmel beszélgetnie, akkor nyilván tudna. De Stanley is, mint minden nagy ember, elpazarolta életét. Még Gladstone-nal is beszélgetett, aki akkor már koroska volt, s kétségbe ejtette a nagy kutatót meglepő butaságával. Stanley nem értette meg, hogyan lehet a fél világot kormányozni olyan kevés ésszel, amennyi a nagy államférfiúnak lehetett, a vele való beszélgetéséből következtetve. Ezen a ponton föl kell világosítanom Stanleyt.

Különben nem. Kanárimról van szó, és nem a világuralomról.

A kanárit beletettük a sárgaréz kalickába és leküldtük a cselédet kendermagért, mert úgy tudtuk, hogy a kanári kendermagot eszik. A cselédet mindenütt a környéken kinevették:

- Örülünk, ha kukoricalisztünk van! - mondták a grejzlerok - egyék az a kanári kukoricalisztet.

- De megdöglik! - mondta megbízottam.

- Majd elmegyünk a temetésére - válaszolták a grejzlerok és nem törődtek tovább az esettel.

Közben a kanárit etetni kellett. Sárgarépát kapott, főtten és nyersen, almát, körtét és kockacukrot. A kanári, amely csak kendermagot eszik, mindeme cikkeket megette, egész nap nem csinált egyebet, csak evett s kezdtem megérteni ezt a szólásmódot:

- Keveset eszik, mint egy madárka.

A kanári körülbelül olyan nagyságú élelmiszerösszeget evett meg, amekkora ő maga volt. Riadtan képzeltem el, mi volna, ha száznégy kiló súlyú nagybátyám is ugyanígy cselekednék. Mikor azonban a kendermag estére kelve mégis megérkezett, a kanári abból is jóízűen csőrözött még, s azt hiszem, a késő éjszakai órákig elpityizált a kendermag mellett.

Ez a kendermag a nagyvásárcsarnokból jött és talán tíz fillér volt az ára, de mellékesen, egy tragédiába is kóstált, mert a nagycsarnokban, miközben megbízottam a kendermagot vásárolta, levágták a ridiküljét, melyben kétszázegynehány korona készpénz volt. Nem több, csak ennyi. Megbízottamnak erre a katasztrofális balesetre vonatkozóan két terve volt:

a) Hogy ledobja magát az emeletről.

Erről lebeszéltem.

- Fiam, - mondtam neki - ha a kanári megtudja, hogy maga, közvetve bár, de különben mégis miatta, halt meg, akkor olyan lelkifurdalásai lesznek, hogy vidám dalra soha életében nem nyitja ajkát. És akkor kiadtuk a drága pénzt a kalitkáért, magától ellopták vagyonát, temetése is nagyobb összeget emészt föl, s van végeredményül egy néma kanárink. Ne dobja le magát az emeletről, inkább megfizetem ötkoronás havi részletekben az ellopott összeget. (Úgy gondoltam: havonként öt koronát megér a kanári éneke, s ha három-négy évig elél a kanári, akkor nincs is rosszul amortizálva.)

b) Megbízottam második terve az volt, hogy a lopást bejelenti a rendőrségen.

Erről lebeszéltem.

- Fiam, - mondtam neki - maga ott volt a nagycsarnokban, mikor ellopták a ridiküljét és mégsem tudja, hogy ki lopta el. A rendőrség nem is volt ott, hát hogyan tudhatná? Egyébként a rendőrség nem azon fogja kezdeni, hogy a tolvajt elcsípi, - hogyan is kezdhetné azon, ha a tolvaj kiléte ismeretlen? - hanem azon, hogy megállapítja, honnan volt magának kétszáz koronája, ridikülje és elég ideje ahhoz, hogy ötért-kendermag miatt a város túlsó végéből a nagycsarnokig elutazzon? Ha volt is kétszázegynehány koronája, mért hinné el a rendőrség azt a valószínűtlenséget, hogy maga kendermagvásárláskor magával vitte ezt az összeget? Én tudom, hogy csakugyan magával vitte, maga tudja, hogy csakugyan ellopták, de be kell látnunk, hogy a rendőrség számára ez olyan fantasztikum, amibe csak úgy, szimplán nem haraphat bele. Hagyjuk hát a rendőrséget és vegyük igénybe a minden sebet behegesztő idő balzsamát.

Ebben maradtunk és a kanári megette a kendermagot.

KÖZÉPSŐ RÉSZ

Feleségem azt hitte, hogy kanárinkat azért hívják harci kanárinak, mert a háborús évben kaptuk ajándékba. És csatadalok fütyülését várta tőle. Magam sem lévén ornitológus, hosszas utánjárásomba került, míg kisütöttem, hogy mit jelent a harci, hogy a német Harz-hegységet jelenti, ahonnan a kanári származik. Ezzel azonban az őserdő jutott bajba, mert mit keres a kanáritermő afrikai őserdő a német Harz-hegységben? Feleségem szemében a kanári misztikus állattá lett. Be kell vallanom, hogy én viszont azt hittem, hogy a kanárit csak úgy hívják becéző-nevén manóinak, ahogy engem Bandinak hívnak. Valami nagyon nem etimologizáltam, mikor erre gondoltam, és fölösleges is lett volna, hiszen, ha az angol George diminutivuma lehet Bob, - pedig a két szó semmi hangzati rokonságot nem mutat fel - akkor a kanári is lehet mandi. De ez nem így van. Amint az alábbiakból látni fogjuk.

A kanári már két napja volt installálva, a legszomorúbb eseményeknek lett okozója, s még egyre nem énekelt. Csak ült a kalitkájában, vagy ugrált benne, és pedig éppen úgy ugrált, ahogy dalos madár a lombos ágakon szokott. De ahogy a kalitka kis keresztfái nem voltak lombos ágak, éppúgy nem volt dalos madár a kanári. Ellenben minden második percben ezt mondta:

- Pi-íty, pi-íty.

Ez nem volt kellemes hangzású, s jobban hasonlított a tücsök csiripeléséhez, vagy a nagyobb fúrók okozta zajhoz, semmint a pacsirta pattogásához. (A madárhangok megnevezésében az európai nyelvek tökéletlenek. A kacsa-madár például magyarul ezt mondja: háp-háp, de Kr. Sandfeld Jensen dán nyelvtudós Sprogvidenskaben című munkájában, melyet annál kevésbé olvashattam, mert még norvégül sem tudok, nemhogy dánul tudnék, azt mondja, hogy a kacsa hápogása franciául igy szól: can—can, vagy coin—coin, ellenben románul ezt beszéli a kacsa: mac—mac, dánul ezt: rab—rab. A nyelvtudós adatainak megkorrigálására csak annyit, hogy a hírlapi kacsák, megfigyeléseim szerint, a világ összes nyelvein ugyanazt szokták mondani. E kitérésre azért volt szükségem, hogy megokoljam új kifejezésemet, mely szerint a pacsirta pattog. Ezt a csalogány csattogására csináltam s úgy vélem, elég logikus ahhoz, hogy a közhasználat szentesítse.) Mindettől eltekintve, kanárink sohasem mondott egyebet ennél:

- Pi-íty, pi-íty.

Vagyis pityergett, de hosszú í-vel. Ez idegessé tett. Ha szabályos időközökben történt volna, megszoktam volna, ahogy a szomszédházban működő gőzfűrész sikítását, vagy a rotációs gép bugását, vagy a vashámorok kalapácsóriását is meg lehet szokni, ha szabályos időközökben hallatják hangjukat. De a kanárinak nem volt ehhez érzéke s hol háromszor- négyszer egymás után mondta a pity-pityet, hol meg kihagy ott három-négy percet, és ezzel idegéletemre mászott.

- Mért nem danol ezen kanári? - kérdeztem végül sötéten és fekete pillantást vetettem a sárga kanárira. Ebben az osztrák helyzetiben a következő választ kaptam:

- Úgy látszik, azért nem, mert ő egy mandi.

- Hát persze, hogy mandi. De ez csak nem megokolás? És nem válasz a kérdésemre? Ha azt kérdem, mért rosszkedvű Ferenc, nem lehet azt mondani rá: azért, mert Ferkó. Minden kanári, közelebbről minden ilyen díszmadár: mandi, de azért én már hallottam olyan kanáriról is, amelyik énekelt.

Feleségem elcsodálkozott széleskörű és alapos műveletlenségemen.

- Pardon, - mondta - honnan veszed, hogy minden kanári mandi? Egyik mandi, a másik vejbi. És ez a mandi azért nem danol, mert nincs itt a vejbija. Ha itt volna, akkor olyan jókedve volna, hogy...

- Hogy madarat lehetne fogatni vele?

- Nem, kérlek, kár ezt elviccelni. Olyan jókedve volna, hogy ki nem fogyna a nótából.

Megtudtam tehát, hogy a mandi épp úgy a német Maim szóból származik, mint a harci a német Harzból. Megtudtam, hogy a kanárim hímnemű s azért hívják manóinak, tehát hímecskének, vagy kanocskának, s hogy ugyanezért nem énekelhet, míg a vejbit, vagyis nejecskéjét, be nem szerzem melléje. Ezzel azt is megtudtam, hogy a kanári nem okos állat; hiszen, ha okos volna, torkaszakadtából énekelne éppen azon való örömében, hogy felesége nincs jelen.

Minden szimpátiámat megvontam a rossz irányban elfogult dalnoktól, amire utóbb még egy okom lett. Legvégül ugyanis tudomásomra jutott, hogy a vejbi, bár nem drága, mindössze négy-öt korona (Istenem, talán jobb lett volna, ha a kalitkák közül is egy nőneműt vettem volna, az biztosan nem lett volna olyan drága), a vejbi maga énekelni nem tud, s csak arra való, hogy a mandit éneklésre indítsa s hogy külön kalitkában tartandó, mert különben a kanári-házaspár a legnagyobb botrányokat rendezi s megtörténhet, hogy félholtra pofozza egymást gyöngéd csőröcskéjével.

Most már még kevésbé értettem a mandit, aki egy házsártos asszony miatt van olyan bubán, hogy nem hajlandó eleget tenni szerződéses kötelezettségének, amit abban a pillanatban elvállalt, mikor születésnapi ajándékul lakásomra került. Kiadtam a rendeletet:

- Egyelőre takarják le a kalickát egy kendővel, hogy a madár a pityogásával ne fúrja szegény agyamat és majd kigondolom, hogy mi történjék a továbbiakban.

- Pi-íty, pi-íty - felelte a kanári s fejét szárnya alá dugva, mély álomba merült.

HARMADIK RÉSZ

Megfeledkeztem arról, hogy elmondjam az olvasónak, milyen is egy kanári? Hát sárga, Az a legfeltűnőbb tulajdonsága, hogy sárga. Aki nem tudná elképzelni: a városi villamos kocsiit lebegtesse lelki szemei előtt. A szín körülbelül ugyanaz, csak a terjedelemben van különbség és abban, hogy a kanári alul nem négy kerékben, hanem két lábban végződik.