© Járdán Tamás, 2026

Magyar kiadás © Central Kiadói Csoport, 2026

Minden jog fenntartva; a mű részletei sem közölhetők, és semmilyen formában nem sokszorosíthatók a jogtulajdonos engedélye nélkül. Tilos a mű mesterséges intelligenciához köthető felhasználása, beleértve a generatív MI-technológiákat is.

ISBN 978 615 698 319 0

Megjelent a BookLab Kiadó gondozásában, 2026-ban

A BookLab Kiadó a Central Kiadói Csoport tagja

Felelős kiadó: Budaházy Árpád

Felelős szerkesztő: Dufka Hajnalka

www.booklab.hu

A kiadó az 1795-ben alapított Magyar Könyvkiadók és Könyvterjesztők Egyesülésének tagja.

Szerkesztette: Greff András

Tördelés: Lobotworks

Ábrák és borítóillusztráció: Járdán Tamás

Borítóterv: Lobotworks

Ez a könyv a lélektani szempontból alapvetően egészséges embereknek íródott. Nem vagyok képzett pszichológus, így ez az írás sem szeretne semmilyen terápiás folyamatba bonyolódni. Mindenki a saját felelősségére olvassa és alkalmazza a könyvben leírtakat. Akinek olyan pszichés problémája van, amelynek a kezelésében szakember segítségére szorul, azt javaslom, hogy keressen egy terapeutát, és ne erre a könyvre támaszkodva akarja megoldani.

A kiadó könyveit megrendelheti kedvezménnyel

a booklab.hu webáruházban.

Vikinek, Eszternek és Verának

Tartalom

Előszó

Bevezetés

Mentális oldalunk

Vizuális mentális modellek – Amikor a gondolkodás láthatóvá válik

Változásmodell

Nekirugaszkodás

A belső fordulat, amely elindítja a változást

Önbizalom

Mentális erő

A légballon és a tüskék – Ami felemel és ami visszahúz

A nekirugaszkodásról még egyszer

Célok

Az irány, ami lendületbe hoz és mozgásban tart

Célok margarétája – A virágzó jövőnk

Bokor – Az életcéljaink organikus rendszere

Hegycsúcs – Fel a magasba!

Céltábla – Egyenesen a közepébe!

Gondolattérkép – A célok kibontása

A célokról még egyszer

Utazás

A mindennapi haladás köti össze a jelent a céljainkkal

Fókusz, figyelem, céltudatosság

Megoldáskerék – A mozgásba lendülő változás

Kapacitáscső – Ami belefér, és ami nem

Célkereszt – Egy cél a fókuszban

Egy százalék – A mindennapok apró lehetősége

Tízfokú létra – Egy lépéssel feljebb

Önreflexiós hurok – A visszatekintés ereje

Bója – Stabilitás a viharos tengeren

Mentális spirál – Tapasztalásaink természete

Három pipa – Három kiemelés

Az utazásról még egyszer

Zárszó

Köszönetnyilvánítás

Ajánlott irodalom

Jegyzetek

Név- és tárgymutató

Előszó

Ez a könyv valójában egy 2020 decemberében történt telefonhívásnak köszönhetően íródott meg.

Pánczél Gábor, a magyar férfidzsúdó-válogatott szövetségi kapitánya keresett meg azzal, hogy az egyik versenyzőjének mentális támogatásra lenne szüksége. Az első gondolatom az volt, hogy nem vagyok sportpszichológus; vajon hogyan tudnék megfelelni egy ilyen felkérésnek? Később azon gondolkodtam, hogy amikor vállalatvezetőkkel dolgozom, a coachingbeszélgetésekben ugyanúgy megjelenik a bizonytalanság, a kétség, a félelem, az önbizalom és a teljesítmény kérdése, mint a sportban. Végül abban állapodtunk meg, hogy teszünk egy kísérletet.

A versenyző az egyik legtehetségesebb magyar dzsúdós, Tóth Krisztián volt. Különleges együttműködés kezdődött el. Hetente találkoztunk és beszélgettünk. Időnként elkísértem a versenyekre, máskor telefonon beszéltünk a verseny napján, a mérkőzések előtt. A közös munkánk csúcspontja kétségkívül a 2021-es tokiói olimpia volt, ahol Krisztián bronzérmet szerzett.

Több mint negyvenöt éve dzsúdózom. Ismerős számomra a tatami illata, a küzdelem intenzitása és az állapot, amikor száguldó pulzussal, ziháló légzéssel, néha erős fájdalom mellett is tiszta fejjel kell gondolkodni és dönteni. Ami egy ilyen intenzív versenyhelyzetben, a teljesítmény hangolásában – a felkészülés során és a versenynapon – segít, a kevésbé felfokozott, hétköznapi életritmusban is meglepően hasznos lehet. Az olimpiától kezdve érdekelt a kérdés, hogyan tudom támogatni mások mentális fejlődését.

2021-ben jelent meg A coaching by drawing™ módszer – Hogyan indíts el változást egy rajzzal? című, Pataki Annával közös könyvünk. Az ebben bemutatott rajzos megközelítés hatékonyan támogatja a coachingszemléletű beszélgetések kibontakoztatását. Nagyon sok pozitív visszajelzést kaptunk a módszertanra és a könyvre: ma már egyetemi tananyagnak is része, több hozzá kapcsolódó szakdolgozat készült, és a magyar kiadás a harmadik utánnyomásnál tart. A könyv sikere bátorított a folytatásra.

Szeretném azt is megemlíteni, hogy a tudat működéséhez kapcsolódó buddhista tanítások milyen mély inspirációt jelentenek számomra. A buddhista tanítók, tisztelt mestereim rengeteget segítettek abban, hogy a saját képességeim és gyakorlásom szintjén megértsem a tudatosság, a mentális működés alapjait és a benne rejlő lehetőségeket.

Ezek a tapasztalatok mind-mind megerősítettek abban, hogy a vizuális mentális modellek rendkívül hatékony eszközök lehetnek a mentális fejlődés támogatásában. Az elmúlt évek alatt módszeresen fejlesztettem mentális modelleket. Egyre inkább az kezdett el foglalkoztatni, hogyan lehet ezeket bárki számára érthető és kipróbálható formában átadni. Ebből született meg egy újabb könyv gondolata.

Azokat a vizuális mentális modelleket, bevált gyakorlatokat gyűjtöttem össze, amelyeket évek óta alkalmazok a coaching- és mentoringbeszélgetéseimen – egyetemistákkal, fejlődni vágyó emberekkel, sportolókkal és vállalatvezetőkkel.

Ez a könyv gyakorlati útmutató a mentális működésünk megismeréséhez és fejlesztéséhez. Olyan könyvet szerettem volna írni, amelyet olvasva olyasfajta érzés fog el bennünket, mintha leülnénk kávézni a legjobb barátunkkal, és egy igazán bensőséges beszélgetés történne közöttünk. A legjobb barátunkat pedig a saját felismeréseink és belátásaink jelentik az olvasás és a gyakorlatok kipróbálása során.

Mentális oldalunk

A bajnokok olyan átlagos emberek, akik elhitték,

hogy bajnokok tudnak lenni.

Ki kell állnunk a színpadra. Hamarosan mi következünk. A szívünk kalapál, a szánk kiszáradt, egyáltalán nem vagyunk jól. Próbálunk valamilyen kapaszkodót találni. Hogyan szedjük össze magunkat? Józanul látjuk a helyzetet: van célunk és motivációnk is, hiszen azért jöttünk erre a versenyre. Most mégis a pokolra kívánjuk az egészet. Jó lenne már, ha délután lenne. A kétségbeesés lassan úrrá lesz rajtunk. Ekkor bevillannak a zongoratanárnőnk mondatai: „Azért gyakorolsz tíz éve, hogy ma megmutasd, mit tudsz. Ne akarj túl lenni rajta! Akarj benne lenni! Akard megmutatni! Ezért a megmérettetésért dolgozol hosszú ideje. Ez egy ünnep, az eddigi befektetéseid ünnepe. Ünnepelj! Ünnepelj úgy, hogy megmutatsz mindent, amit tudsz.” Valamelyest megnyugszunk, és a stresszt, az izgulást elszántsággá alakítjuk, visszatér a lábunkba az erő, és rábízzuk magunkat a tehetségünkre.

Mindannyian ismerjük azokat a helyzeteket, amikor tudjuk, hogy képesek lennénk rá, mégsem férünk hozzá könnyen a saját belső erőnkhöz. Ezért fontos megtanulnunk, hogyan működik a mentális oldalunk, és hogyan tudjuk tudatosabban alakítani.

Ez a könyv egy gyakorlatias mentális működési modellt mutat be. A megközelítés azt a célt szolgálja, hogy az átlagos feladatainknál és a nagy kihívásainknál képesek legyünk átlátni és módszeresen alakítani a mentális működésünket, a mentális állapotunkat. Majd ennek alapján olyan lépéseket tenni, amelyek eredményei támogatnak bennünket a mindennapokban a céljaink elérésében. Így hatékonyan formálják a teljesítményünk mentális oldalát.

Ezt a megközelítést több ezer coaching- és mentoringbeszélgetés során dolgoztam ki. Nem törekedtem a kapcsolódó tudományos értelmezések átfogó bemutatására. A célom az volt, hogy lényegre törő, jól követhető és a gyakorlatban használható értelmezést adjak ahhoz, hogy mire is érdemes gondolnunk, amikor a mentális oldalunkról beszélünk. Úgy gondolom, ehhez olyan modellre van szükség, amely az egyéni mentális fejlődéshez ad sorvezetőt.

A modell bemutatásával az esetlegesség, a sorsszerűség vélt jelentőségét szeretném csökkenteni. Ennek alapján képesek leszünk belátni, hogy urai vagyunk a helyzetnek, és mi irányítjuk az életünket. A külvilágot és a nehézségeket nem kiküszöböljük, hanem velük együtt haladunk előre. Saját magunktól várjuk az életünk megoldását, nem a kedvező véletlenektől, szerencsétől. Dolgozunk a szemléletmódunkon, fejlesztjük, és a sorsunk pozitív formálójává tesszük.

Mielőtt továbbmennénk, hangolódjunk egy gyakorlattal a mentális szó jelentésére.

A mentális jelentése

Ahhoz, hogy fejleszteni tudjuk a mentális oldalunkat, fontos tudni, mi is az. Elvégre ha nincs képünk a mentális fogalom jelentéséről, arról tehát, hogy mi az a mentális működés, akkor hogyan tudnánk fejleszteni? Mert akármit is értünk alattuk, abban biztosak lehetünk, hogy a mentális képességek hasonlóan fejleszthetők, mint az izmaink. Ha módszeresen eddzük a bicepszünket, idővel láthatóvá válik az eredmény. Ugyanez igaz a mentális működésre is.

Képzeljük el tehát, hogy egy tizenkét éves kisgyerek megkérdezi tőlünk: „Mit jelent az a szó, hogy mentális?” Mit válaszolnánk neki? Csukjuk be a szemünket, és szánjunk 2-3 percet arra, hogy átgondoljuk, mit jelent szerintünk a mentális kifejezés. Kapcsolódjunk ehhez a fogalomhoz, és formáljuk meg a saját nézetünket!

A „minden fejben dől el” mondás túlságosan leegyszerűsíti a dolgokat. Ennek alapján, ha eldöntjük, hogy bajnokok leszünk, akkor mindenképpen azok leszünk. Bár ilyen egyszerű lenne! De ez nyilván nem így működik. Persze, lényegileg minden fejben dől el, hiszen a tudatosságunk formálja a legközvetlenebb módon és a legerőteljesebben az életünket. A valóságban azonban a teljesítményt nemcsak a gondolataink, hanem az érzelmeink, érzéseink, benyomásaink és testi állapotaink együttese is alakítja. A megérzéseink és az intuícióink nem a fejünkben keletkeznek, hanem a testünkben tárolt tapasztalatok összességéből állnak össze. Ezek a mélyből felbukkanó jelzések is segítenek bennünket – azonban nem tudatos folyamat eredményei, hanem egyszer csak bevillannak vagy észrevétlenül működésbe lépnek.

Módszeres mentális munkával fel tudjuk építeni magunkban azt a hitet, amely hozzájárul a jövőbeni kiemelkedő teljesítményünkhöz. Ennek az ellenkezője is igaz. Ha erősen kételkedünk abban, hogy valaha is bajnokok leszünk, akkor nagyon kicsi eséllyel válhatunk tényleg bajnokokká. Könnyebb kételkedni a jövőbeni eredményeinkben, mint szívós munkával felépíteni őket.

Ismerjünk meg tehát egy megközelítésmódot, hogyan érdemes a mentális oldalunkról gondolkodni. Olyan egyszerű és lényegre törő modellről van szó, amely a megbirkózási képességünket és a mentális fejlődésünket eredményesen támogatja. Ennél a megközelítésnél a mentális működésünket két részre bontjuk: mentális energiára és mentális tartalomra.

Mentális energia

A mentális energia a mentális működés egyik összetevője. A mentális energia a belső tűz. A belső fordulatszám, a frekvencia, a vibrálás, a lelkesedés, az izgatottság, a tettrekészség, a tetterő, a törekvés, az akciós feszültség. Ezek jelenléte vagy ezek hiánya mutatja az aktuális mentális energiaszintünket. Néha így fejezzük ezt ki: érzek magamban elég erőt; nincs hozzá lelkierőm, tetterősnek érzem magam, összeszedem magam, akkor is megcsinálom.

A mentális energiánk hullámtermészetű: felébred, megindul, kiárad, tetőzik, átesik, mérséklődik, visszahúzódik – majd újraébred. A hullám tetőzése, az optimális energiatöltöttség hosszabb ideig is fennmaradhat. Egy napon belül sok ilyen hullám alakul ki bennünk és általunk. Ezeket a hullámokat – hogyan keletkeznek, meddig tartanak ki, mennyi hullám van egy napunkban – a szokásaink, leterheltségünk, testi és lelkiállapotunk, életkorunk, életformánk és a környezetünk befolyásolja.

A mentális energiánk tehát jelentősen függ többek között a konkrét testi állapotunktól: mennyit ettünk és pihentünk, mennyi stressz és milyen külső behatások értek. Mennyi sikerben és kudarcban volt részünk. Ha testileg nagyon fáradtak vagyunk, akkor a mentális energiánkat is sokkal nehezebb összesűríteni és működésre bírni.

A szokásos napi mentálisenergia-mintázatainkat egy jó vagy rossz hír, jelentős változás az életünkben, egy rendkívüli feladat vagy kihívás felbukkanása teljesen átrendezheti. A mentális energiánk állapotainak sokféleségét egy spektrumon mutatjuk be.

Sokunknak van olyan reggeli rutinja, amely nélkülözhetetlen a napunk beindításához, a napi fizikai és mentális energia kibontakoztatásához. Hiszen teljesen természetes, hogy időről időre elfogy az energiánk. Amikor testileg kimerültünk, akkor rendszerint a mentális energiánk is elfogy. „Nincs energiám most semmihez, teljesen lemerültem”, szoktuk néha mondani. Kivételes esetekben, ha elfogyott a testi energiánk, a mentális energiánk még akkor is kitarthat, mert teljesítjük, amit megígértünk. Néha nagyon sok energiánk van, de a túlzott pörgés miatt képtelenek vagyunk értelmes feladatba belefogni, és pótcselekvésekbe menekülünk. A testi energia megléte nem garantálja, hogy az ebből keletkező mentális energiát értelmesen használjuk ki.

Ha mentálisan elfáradtunk, a figyelmünk tompává válik. Ilyenkor jelentős koncentrációt igénylő feladatokba nem érdemes belekezdeni, de az automatikus cselekvések még mennek: vacsorakészítés, bepakolás a mosogatógépbe. A mentális energiánk is véges, de újratölthető. Egy pihentető, kiadós alvás után másnap reggel újra rendelkezésünkre áll.

Fontos tehát belátnunk: a mentális energia nem a testi energiánk. Kétségkívül van összefüggés a kettő között, amikor az egyik magas, felhúzhatja magához a másikat. Túlzó egyszerűsítés azonban a mentális energiát egyszerűen azonosnak tekinteni a testi energiával. A mentális részünk sokkal szubtilisebb, ugyanakkor az életünk minősége szempontjából jóval értékesebb és lenyűgöző teremtő képességgel rendelkezik. Azaz rendelkezünk mi magunk általa.

A mentális energia ciklikus, egy napon belül több feltöltjük–kiaknázzuk–lemerítjük ciklus is végbemehet. A feltöltés lehet hirtelen, váratlan. A kimerítő nap végén épp aludni készülünk, amikor kapunk egy jó hírt, hogy elfogadták a pályázatunkat, megkaptuk a vágyott állást. Ez a hír, ez az impulzus hihetetlen lelkesedéssel tölt el bennünket, beindulunk. Azonnal felhívjuk a barátainkat, és elrohanunk ünnepelni, pedig ezt megelőzően szinte jártányi erőnk sem volt már. Ez a mentális löket és energiahullám a testi energiánkat is helyzetbe hozza.

A mentális energiánk a mentális fordulatszámunkkal jellemezhető. Amikor ébren vagyunk, mindig van egy mentális alapjáratunk, amellyel elboldogulunk, amely az alapja az erőfeszítéseinknek. A nehezebb tevékenységekhez – bármit jelentsen is számunkra egy nehezebb tevékenység – jelentősebb mentális energiát kell teremtenünk magunkban. Gázt kell adnunk az elinduláshoz.

Ha túl alacsony a fordulatszámunk, az a dermedt állapot, a kihűlt parázs. Ha túl magas a fordulatszámunk, a túláradó energiától túlpörgött állapotba kerülünk – romlik a koncentrációnk, kiesünk a fókuszból és szétszórttá válunk.

A jelentős teljesítményhez meg kell tanulnunk beindítani és mozgósítani a mentális energiánkat. Mindannyiunkban megvan ez a mozgósítási képesség, amit például veszélyhelyzetben mindig megtapasztalhatunk. A csúcsteljesítményt elérő sportolók optimális időzítéssel képesek a mentális energiájukat előhívni és termékeny szintig felizzítani.

Mindezekből már kiderült, hogy elsősorban mi vagyunk felelősek a mentális energiánk karbantartásáért és kalibrálásáért. Ha ezt belátjuk, akkor már nem külső körülményekre hivatkozunk – holdtölte, melegfront, a hétfő nehéz nap –, hanem magunkban keressük a megoldást.

Mentális tartalom

Tegnap még minden olyan jól ment, ma pedig nem találjuk a helyünket. Hogyan történik mindez? Mitől függ, hogy mi jár a fejünkben? Ki dönti el, hogy mire gondolunk? Hogyan érhetjük el, hogy tudatosan döntsük el, mire gondoljunk, mi legyen a mentális témánk?

A mentális tartalom a mentális működés másik összetevője. A legegyszerűbben nézve, a mentális tartalom az, ami éppen a fejünkben jár. Ami betölti a tudatunkat, foglalkoztatja az elménket, például amire éppen most gondolunk, amiről szeretnénk gondolkodni, vagy amiről rendszeresen gondolkodunk. A mentális tartalom mindaz, ami a tudatunkban megjelenik, és amivel az elménk dolgozik.

A mentális tartalmaink végtelenül sokfélék lehetnek:

Ezek együtt alkotják azt a belső valóságot, amelyen keresztül a külső világot is befogadjuk, megszűrjük, értelmezzük és formáljuk.

Ebben a könyvben a lehetséges mentális tartalmak közül elsősorban a gondolatainkra fókuszálunk. A gondolataink segítségével alakíthatjuk ki a könyvben ismertetett vizuális mentális modelleket. Tehát tudatosítsuk, mi jár a fejünkben! Mire gondolunk? Mire gondoljunk? Mennyire határozzuk meg mi, hogy mire gondoljunk egy konkrét pillanatban? Ki mondja meg, mire gondoljunk?

Számos könyvben utalnak bizonyos Fred Luskin Stanfordi Egyetemen végzett kutatására, amely szerint az átlagembernek több mint 60 ezer gondolata van naponta, és ezek jelentős része ismétlődő. Mivel ilyen kutatás valójában nem hozzáférhető, ezt az adatot kezeljük kellő óvatossággal. Az viszont biztos, hogy naponta sok ezer gondolatunk van, és egy részük ismétlődik. Ezek a gondolatok lehetnek teljesen hétköznapiak vagy nagyon emelkedettek, pozitívak vagy negatívak. Szerencsére ez így teljesen normális.

Egyetlen gondolat nem sokat számít, de ha egy konkrét gondolat vagy gondolatsor sokszor felbukkan, az már igen. Az ismétlődő gondolatainkat újra és újra végiggondolva mentális szokásokat, szokásmintákat hozunk létre. A tartalmuktól függően gyengíthetnek és húzhatnak lefelé bennünket, ugyanakkor fel is emelhetnek és szolgálhatják a javunkat. (Lásd a „Mentális spirál” fejezetet!) A mentális rágódásunk tárgya gyakran a múltunk és a jövőnk. Mit tettünk a múltban, miért nem máshogy alakult, mit rontottunk el? Milyen jövő vár ránk, mire vágyódunk, mitől lehetne jobb, mi van, ha mégsem sikerül majd az, amit terveztünk? Közhelyszerű, de mégis igaz: „a gondolataink teremtik meg a valóságunkat”.

Bármilyen mentális tartalom lehet a tudatunkban. Térben és időben is tetszőleges dolgokra fókuszálhatunk. Tegyünk most egy próbát! Engedjük el a fantáziánkat, és képzeljük el az alábbi helyzeteket:

•virágzó cseresznyefák Japánban;

•jégtáblák és dermesztő hideg az Északi-sarkon;

•New York-i dugók;

•kalandok gyerekkori barátainkkal;

•bakancslistánk minden pontja teljesült;

•milyen kemény volt az élet a középkori várakban;

•hogyan alakul át a világ a következő tíz év során a mesterséges intelligencia hatására.

Ugye, milyen könnyedén magunk elé tudjuk képzelni a legváltozatosabb dolgokat? Vannak azonban olyan helyzetek, amikor nem mi választjuk meg a mentális tartalmat, mert megkerülhetetlen hatás ér bennünket a külvilágból. A mi döntésünk, miként viszonyulunk hozzá.

Képzeljük el, hogy autót vezetünk. Az autópályán tömött sorban haladunk, amikor a mögöttünk lévő veszélyesen ránk tapad és agresszíven villogni kezd. Ez már számtalanszor előfordult velünk, emiatt a korábbiakhoz hasonló módon kezdünk ingerültek, dühösek lenni. Elég csúnyákat mondunk a mögöttünk lévőről. Szinte mindig pontosan ugyanazokkal a szavakkal. Maradhatunk ott, és ordítozhatunk magunkban, vagy lehúzódhatunk, elengedhetjük, és nem hagyjuk, hogy feldühítsen bennünket. Nem gondolkodunk tovább azon, hogy agresszív és veszélyes volt. Elengedjük az autót és a témát is.

Mindig van lehetőségünk másként gondolkodni egy adott dologról, mint amit megszoktunk. Mindig van lehetőségünk rá, hogy mi válasszuk meg, min gondolkodunk.

A negatív gondolati tartalmat nem tudjuk erővel törölni az elménkből. Ha nem akarunk egy fehér elefántra gondolni, valószínűleg azonnal megjelenik egy ilyen állat képe a lelki szemeink előtt – vizuálisan bekúszik a tudatunkba a mentális tartalmaink közé. Minél inkább mondogatjuk, hogy nem akarunk erre gondolni, annál inkább magunkhoz kötjük ezt a mentális tartalmat. A felülírás, a más tartalommal helyettesítés jobb stratégia. Ne arra gondoljunk, mit nem, hanem gondoljunk arra, mit igen. Válasszunk olyan tartalmat, amely építő, előrevivő, amelyhez közel szeretnénk menni. Ne olyat, amitől eltávolodnánk.

Az sem árt, ha tisztában vagyunk vele, hogy a mentális tartalmak nem egyformán vonzók. Sokkal könnyebb figyelni egy thriller drámai tetőpontjára, mint a holnapi prezentáció vázlatának megtervezésére.

A mentális energia és tartalom jellemzői

Ébrenléti tudatállapotunkban mindig van mentális energiánk és mindig vannak mentális tartalmaink is. Lehet, hogy már csak nagyon kevés energiánk van, és nagyon tompa a figyelmünk, de soha nem létezünk teljesen üres tudattal.

A tudatos mentális működés során figyelmi energiát hozunk létre. Mi határozzuk meg, min gondolkodunk, milyen impulzusokat engedünk be a tudatunkba, milyen gondolatokat nem fogadunk be, mert nem akarjuk vagy nem most akarjuk azokat végiggondolni. Nemet mondunk bizonyos mentális tartalmakra, mert aktuálisan nem támogatnak bennünket.

Ha egy előadást tartunk, és lassan mi következünk, akkor nem megyünk oda önfeledt beszélgetésre a közönség soraiban felfedezett régi szomszédunkhoz, hanem igyekszünk egyedül maradni, hangolódni és a mondanivalónk tartalmára koncentrálni. Az összeszedettségünkön dolgozunk mentálisan: a figyelmünk fókuszálásán és a tartalom felidézésén keresztül.

Elegendő mennyiségű mentális energiára van szükségünk. Ha túl kevés, akkor tompák leszünk. Ha túl sok, akkor pedig túlpörgünk. Ez megakadályozza, hogy egy témával foglalkozzunk, egy dologra tudjunk figyelni. Unalmasnak találjuk. Izgalmasabb, változékonyabb tartalmakra vadászunk.

Releváns mentális tartalomra van szükségünk. Ha nincs olyan téma, amellyel éppen akarunk vagy tudunk foglalkozni, akkor valami magától bekúszik. Ilyenkor a gondolati szokásmintáinkból következő tartalmak töltik meg gondolatokkal a fejünket.

Igyekezzünk ezért tudatosan megválasztani és irányítani a gondolatainkat, a gondolataink tárgyát! Ez nem tesz bennünket mechanikus lényekké. Itt az igyekezet szónak van jelentősége. Nem fogjuk tudni irányítani a gondolatainkat egész nap. De ez a törekvés segít abban, hogy a nagyon szétszórt vagy tompa állapotokat mérsékeljük.

Vannak olyan különleges mentális állapotok, amikor a mentális energiát és a mentális tartalmat nem tudjuk szétválasztani. Ilyen például a vágy, a motiváció és a szenvedély. Ezek a fogalmak egyszerre hordozzák magukban a mentális energiát és azt a tartalmat, amire az az energia irányul. Amikor vágyódunk valamire, abban megjelenik a sóvárgás (energia) és a vágy konkrét tárgya (tartalom).

Felmerülhet, hogy melyik a fontosabb, a mentális energia vagy a mentális tartalom. Képzeljük el ehhez, hogy levest szeretnénk főzni. Ilyenkor melyik a fontosabb: a tűzhelyen a tűz, vagy a fazékban a leves hozzávalói? Nyilván nem kell hozzá nagy bölcsesség, hogy belássuk, ha nem gyújtunk tüzet, nem fő meg soha a leves, és ha üres fazekat teszünk a tűzre, abból soha nem lesz ebédünk. Így érdemes szemlélni a saját mentális működésünket is. Nincs egyik a másik nélkül.

A mindennapokban nem olyan egyszerű az energiát megteremteni, mint egy tűzhelyet bekapcsolni. A tűzrakás életszerűbb példa. El kell menni fáért, feldarabolni, összerakni a gúlát, papírt, forgácsot vagy száraz füvet tenni a gúla közepére, és meggyújtani. Ezután figyelni, lángra kap-e a fa, tényleg begyullad-e a tűz. Ha vizes a fa, kevés a papír, vagy óriási szél van, akkor a tűzrakás fáradságos, néha keserves erőfeszítés.

Nagyon hasonló ez egy nehéz, sok túlmunkát, éjszakázást igénylő projekt esetén is. Nem könnyű másnap beindulni, és létrehozni az aznapi teendők elvégzéséhez szükséges energiát. Megteremteni az apró szikrát, és termékeny szintig felizzítani.

Ha valamiben teljesítenünk kell – például hosszabb gyalogtúrára indulunk –, akkor felkészülünk fizikailag, pihenünk és feltöltődünk. Ezután létrehozzuk a mentális energiát, és jól megválasztjuk a mentális tartalmat, vagyis arra fókuszálunk, arra gondolunk, amire kell, ami előrevisz bennünket abban a feladatban.

A figyelmünket korlátozott ideig tudjuk fenntartani. Szerencsére ez a képességünk fejleszthető. Minél inkább megismerjük a saját mentális működésünket, annál hosszabb ideig leszünk képesek munkára fogni a saját tudatosságunkat. Képzeljük azt, mintha egy-egy rövidebb időszakban fegyelmezett munkára fognánk a Koncentráció nevű lovunkat, majd szabadon engednénk, hogy vadlóként kóborolhasson.

A mentális energia és a mentális tartalom kölcsönösen függenek egymástól, kölcsönösen formálják és alakítják egymást. A kölcsönhatásuk dinamikájából alakul ki a teljesítményünk. A mentális tartalom mentális energia nélkül erőtlen, enervált, elsikkad. A mentális energia mentális tartalom nélkül impulzív, céltalan, túláradó.

A mentális energia és a mentális tartalom összhangjának a legszebb példája a flow-élmény. Csíkszentmihályi Mihály klasszikus meghatározása szerint a flow az a tudatállapot, amikor „teljesen belemerülünk egy tevékenységbe, amely önmagáért jutalmaz”.