Krúdy Gyula

N. N.

Egy szerelem-gyermek regénye

Emlékül ifjúságomnak

eKönyv Magyarország

eKönyv Magyarország

http://ekonyv.hu

ISBN: 978-963-317-203-2

Újhold volt - farsangban -, és N. N., ennek a történetnek ismeretlen hőse, azzal töltötte idejét, hogy a városon kívül, egy kocsmában üldögélt, amely a “Fehér Farkas”-hoz volt címezve.

Sokan azt mondják, hogy elmúlt már a régi világ, midőn az emberek kedvteléseiknek éltek. A kémények nem füstölögnek oly őszinteséggel Magyarországon, és a szívek befásultak. Ámde akármint újhodik a világ - hiszen ez a természete -, mindig akadnak utasok, akik a vonatról lekéstek.

Ezek a lemaradt pasasérok (akiknek egyike N. N. is) tovább hordják régi, molyette bundáikat és szinte sírból feltámadt hangulataikat. A borbéllyal ugyanazt beszélgetik beretválkozás közben, és hajukat úgy fésültetik, mint harminc esztendő előtt. A nőkről megmaradt a véleményük, amelyet Vörösmarty úr könyveiből merítettek. A barátság szent fogadalom, és az élet célja: a temető... Bármikor találkozol velük, mindig egyforma a kedvük, s mindig ugyanazt mondják. Sokáig viselnek egy kalapot. A nyakkendőjükben a tű örökös. Az órájuk sohasem áll meg, bár rendesen apjuktól örökölték. Legfeljebb a fejük hajlik közelebb a földhöz, és hosszasabban ásítanak. Nem csodálkoznak sem a télen, sem a nyáron. A kék téli este, hókertjeivel, mozdulatlan öreg fatörzseivel, a faágak között rejtezkedő fehér fészkekkel, újholdas árnyékaival, mindentudó hallgatagságával éppen úgy nem zavarja meg a kedvüket vagy bánatukat, mint a nyári éjszaka holdfénye, boszorkányossága. Drága, boldog, csendes emberek, akik egykedvűen veszik tudomásul, hogy az erdőn kopog a favágó fejszéje, s messzire elhallatszik, valamint azt, ha meghalt egy barátjuk vagy ismerősük. Jégszürkeségükben - az élet vége felé - azután oly nagy csendben kezdenek üldögélni, mintha arra spekulálnának, hogy a halál nem veszi őket észre. Mindennapi emberek. Ó, hányszor néztem őket! Vajon miről gondolkozhatnak?

N. N., aki meglehetős öreg ember volt, például azért járt a “Fehér Farkas”-hoz címzett kocsmába, a külvárosba, mert az a régi pesti vásárok idejében: vásárosok, útonjárók tanyája volt. Ebben a tisztátalan, félhomályos söntésben hangzott el sok élettörténet, amelyet utasok egymásnak elmondogatnak. N. N. kedvelte a változatosságot, két kalapja volt, amelyeket felváltva hordott.

Miután megismerkedtünk, egyet-mást elmondott életéből, mit följegyzék. Ha ugyan kíváncsi valaki egy hétköznapi ember ifjúságára.