Table of Contents

Title Page

© Digi-Book Magyarország Kiadó, 2022

SZEMÉLYEK

I.

II.

III.

IV.

V.

A BORÍTÓT A DIGI-BOOK KIADÓ TERVEZTE

Arisztophanész

A BÉKÁK

fordította:
Arany János

BUDAÖRS, 2022

DIGI-BOOK MAGYARORSZÁG KIADÓ

www.digi-book.hu

ISBN 978-963-559-543-3 EPUB
ISBN 978-963-559-544-0 MOBI

© Digi-Book Magyarország Kiadó, 2022

első előadás:
i.e. 405 körül

első magyar kiadás:
1880

a borító XIX. századi természetrajzi atlasz
részletének felhasználásával készült

Az e-kiadás szerzői jogi megjegyzései

Ennek az e-könyvnek a felhasználási joga kizárólag az Ön személyes használatára terjed ki. Ezt az e-könyvet nem lehet ismételt értékesítésre továbbadni, sem továbbértékesíteni; nem lehet többszörözni és tilos más személynek továbbadni! Ha szeretné ezt az e-könyvet más személyekkel is megosztani, kérjük, hogy minden további személy számára vásároljon újabb példányokat. Ha Ön úgy olvassa ezt az e-könyvet, hogy azt nem vásárolta meg, vagy nem az Ön személyes használatára lett megvásárolva, úgy kérjük, hogy küldje azt vissza a http://www.digi-book.hu címre és vásárolja meg ott saját példányát. Köszönjük, hogy tiszteletben tartja ennek a szerzőnek és kiadónak a fáradságos munkáját.

SZEMÉLYEK

XANTHIAS, DIONYSOS: SZOLGÁJA

DIONYSOS (Bacchus), isten

HÉRAKLÉSZ, félisten

EGY HALOTT

CHARON, isten

BÉKÁK

AVATOTTAK (mysták) KARA

AEAKOS, félisten

PERSEPHONE (Proserpina) ISTENNŐ SZOLGÁLÓJA

KORCSMÁROSNÉ

Másik korcsmárosné, PLATHANÉ nevű

EURIPIDES árnyékai

AESCHYLOS árnyékai

PLUTON, az alvilág istene

NÉMA SZEMÉLYEK

Előadatott: Olymp. 93. 3. Kr. e. 405

I.

(Útban az alvilágra)

XANTHIAS: (szamáron ül, vállán teher).
Ne mondjak egy szokott tréfát, uram,
Mit a közönség mindig megkacag?

DIONYSOS: (bíbor köntösben, felül oroszlánbőr, lábán női cipő, kezében
buzogány).
Mondhatsz akármit, csak ne, hogy „szorít már”;
Csak ezt kerüld; mert nagy csömör nekem.

XANTHIAS:
Se más furát?

DIONYSOS:
Csak azt ne: „jaj be rám ért!”

XANTHIAS:
Mit hát? ama nagyon nevettetőt?

DIONYSOS:
Bátran, bizisten; csak egyet ne.

XANTHIAS:
Mit?

DIONYSOS:
Átvetve terhed,[1] azt hogy - a hasad fáj.

XANTHIAS:
Még azt se, hogy ha súlyos terhemet
Le nem veszik, mindjár’ nagyot szellentek?

DIONYSOS:
Kérlek, ne! csak ha hányni akarok.

XANTHIAS:
Minek hát rajtam e sok készület,
Ha tenni nem szabad, mit Phrynichos
Szokott, meg Lykis, meg Ameipsias?[2]
Mind terhelődznek[3] a komoediában.

DIONYSOS:
Te csak ne tedd azt, mert ha színpadon
Afféle furcsaságot látok, egy
Évvel öregszem, vagy tán többel is.

XANTHIAS:
Oh hát ez a szerencsétlen nyakam,
Hogy feltörik, de nem mondhat furát!

DIONYSOS:
Hát ez nem orcátlan nagy kényelem,
Hogy én, Dionysos, a Kulacs[4] fia,
Gyalog vesződvén, ezt felültetem,
Hogy ment legyen fáradságtól, tehertől?

XANTHIAS:
Hát nem viszem?

DIONYSOS:
Hogy vinnéd, számáron?

XANTHIAS:
A vállamon.

DIONYSOS:
Hogy-hogy?

XANTHIAS:
Keservesen.

DIONYSOS:
Hát a te terhed nem szamár viszi?

XANTHIAS:
Nem azt, bizisten, a mit én viszek.

DIONYSOS:
Te, hogy viszed? kit szinte más viszen?

XANTHIAS:
Nem tom, de húzza vállam, annyi szent.

DIONYSOS:
No hát, ha nem segítség a szamár,
Te vedd hátadra a szamárt s vigyed.

XANTHIAS:
Oh jaj, miért is harcba[5] nem menék,
Hogy hagytalak vón’ itt, a nyavalyába!

DIONYSOS:
Szállj le, gazember; itt már a kapu[6]
Előttem, a hová először is
Be kelle térnem.
(Kopogtat.)
Hé, hé! nyisd ki, hé!

HÉRAKLÉSZ:
Ki dönget itt? Centaurus-módra jár,[7]
Akárki. No s, mi már ez? szólj, mi baj?

DIONYSOS: (a szolgához)
Fiú...!

XANTHIAS:
Parancs...

DIONYSOS:
Nem vetted észre?

XANTHIAS:
Mit?

DIONYSOS:
Hogy’ megijedt?

XANTHIAS:
Hogy őrült vagy,[8] bizisten!

HÉRAKLÉSZ:
Szent Déméterre,
Nincs mód megállnom nevetés ne’kül!
Ajkam marom, de mégis kacagok.

DIONYSOS:
Jó ember, jöszte csak; halld mire kérlek!

HÉRAKLÉSZ:
De nem bírnék ocsúdni a kacajból,
Látván oroszlánbőrt bársony mezen.
Hogy illik össze buzogány és cipő? -
Hová van utad?

DIONYSOS:
Kleiszthenészre[9] szálltam.

HÉRAKLÉSZ:
S vívtál hajódon?

DIONYSOS:
Sőt el is süllyeszténk
Tíz vagy tizenkét ellenes hajót.

HÉRAKLÉSZ:
Ti?...

DIONYSOS:
Uccsegen!

HÉRAKLÉSZ:
S akkor fölébredél.[10]

DIONYSOS:
S a mint az Andromedát[11] olvasom
Hajómon: egybe’, mit gondolsz, heves
Vágy csapja meg a szívem hirtelen.

HÉRAKLÉSZ:
Vágy hé? minő?

DIONYSOS:
Picinyke, mint Molon.[12]

HÉRAKLÉSZ:
Asszonyra?

DIONYSOS:
Nem.

HÉRAKLÉSZ:
Fiúra?

DIONYSOS:
Arra sem.

HÉRAKLÉSZ:
Hát férfira?

DIONYSOS:
Fhuj!

HÉRAKLÉSZ:
Hisz voltál Kleiszthenésszel!

DIONYSOS:
Bátyám[13] ne gúnyolj, mert ebül vagyok:
„Oly nagy kívánság dúlja szívemet.”

HÉRAKLÉSZ:
Miféle már, öcsém?

DIONYSOS:
Nem mondhatom ki
Máskép: talányban közlöm azt veled.
Voltál-e már úgy, hogy lencsét kívántál?

HÉRAKLÉSZ:
Lencsét? hahó! ezerszer életemben.[14]

DIONYSOS:
Folytassam-é hát? vagy más példa kell?

HÉRAKLÉSZ:
Ne mondd a lencsét: azt nagyon tudom.

DIONYSOS:
Oly nagy kívánság marcangol tehát
Euripidészre, most hogy már halott;
S nincs ember, a ki le bírjon beszélni,
Hogy fölkeressem.

HÉRAKLÉSZ:
Lent az alvilágban?

DIONYSOS:
Zeus uccse, még ha lentebb volna is!

HÉRAKLÉSZ:
Mi célra?

DIONYSOS:
Jó poéta kell nekem:
„Mert a ki volt, nincs; s a ki van, silány”[15]

HÉRAKLÉSZ:
No s, hát Iophon[16] nem él?

DIONYSOS:
Ez egy maradt
A régi jókból, - ha maradt ez is:
Mert nem tudom bizonnyal, hogy’ van e sor.[17]

HÉRAKLÉSZ:
S mért nem Szophoklészt - ki Euripidésznél
Különb - hozod fel, ha onnét akarsz?

DIONYSOS:
Nem, míg Iophont, - hogy mit csinál magára,
Szophoklész nélkül - meg nem kongatom.[18]
Aztán Euripidész, amily tolárd,
Úgy is kiszöknék Szophoklész után:
Míg ez, szerény itt, ott len is szerény.

HÉRAKLÉSZ:
De hát Agathon?

DIONYSOS:
Elment, itt hagyott
A jó költő, s baráti óhaja.[19]

HÉRAKLÉSZ:
Hová, szegény?

DIONYSOS:
A boldogok honába.

HÉRAKLÉSZ:
Hát még Xenoklész?[20]

DIONYSOS:
Vesszen el, bizisten!

HÉRAKLÉSZ:
Pythangelos?[21]

XANTHIAS:
S én számba sem jövök,
Hogy vállam’ a súly borzasztón töri!

HÉRAKLÉSZ:
Hát nincsen ott még más tragoedia-
Csináló ifjú, több mint tízezer,
Euripidesnél csacskább egy határral?

DIONYSOS:
Billengek[22] az mind, és szájaskodás,
Mind „fecskemúzsa”[23] s kontárművészet,
Mely, ha csupán kart kap[24] is, oda van,
Mihelyt belényalt a tragoediába;
Magvas poétát, a ki lelkesen
Tudjon beszélni, - írul sem találsz.

HÉRAKLÉSZ:
Magvast, hogyan?

DIONYSOS:
Egy oly magvast, ki merjen
Efféle bátor hangon szólani:
„Aetherre Zeusz lakára, s az Idő
Lábára!” elmém fél az eskütől,
„De a nyelvem megesküszik hamisan.”[25]

HÉRAKLÉSZ:
S ez kielégít?

DIONYSOS:
Őrjöngök belé!

HÉRAKLÉSZ:
Kófic pedig; majd rátérsz magad is.

DIONYSOS:
Ne gondolkozz helyettem, csak magadnak.[26]

HÉRAKLÉSZ:
Egy szóval: a bizony nagyon selejtes.

DIONYSOS:
Csak enni oktass.[27]

XANTHIAS:
S rólam semmi szól.

DIONYSOS:
De, a miért e jelmezben jövök,
Utánozva téged: kérlek, utasíts:
Kik voltak a gazdáid, a mikor
A Cerberust felhozni arra jártál?
Hol volt, nevezd meg, kikötő, piac,
Bordély, letérő, menhely, út, ivóvíz,
Város, megálló, s vendéglő hol a
Poloska ritkább…?

XANTHIAS:
S rólam semmi szó!

HÉRAKLÉSZ:
Boldogtalan, le mernél menni, te?

DIONYSOS:
Azzal ne gondolj; csak mondd, mely úton
Érek minél előbb az alvilágba;
Csakhogy ne forrót mondj, ne is fagyost.

HÉRAKLÉSZ:
Hadd lám, melyiket mondjam hát elébb?...
Van egy: kötélre, zsámolyon,[28] magad
Felkötni.

DIONYSOS:
Hagyd el: tikkasztó nagyon.

HÉRAKLÉSZ:
Van egy rövid, tört ösvény is, mozsárral[29].

DIONYSOS:
Bürökkel, úgy-e?

HÉRAKLÉSZ:
Hát.

DIONYSOS:
Nagyon hideg:
Egyszerre megfagy a láb-ikra tőle.[30]

HÉRAKLÉSZ:
Mondjak tehát egy gyorsat, nyaktörőt?

DIONYSOS:
Ne, ne, bizisten! nem győzöm a gyaloglást.

HÉRAKLÉSZ:
Eredj Keramikosba.[31]

DIONYSOS:
No s, minek?

HÉRAKLÉSZ:
Mássz a magas toronyba.

DIONYSOS:
S mit tegyek?

HÉRAKLÉSZ:
Nézzed, hogy indul lent a lámpa-verseny: