Copyright © 2024, Czibere Attila

Copyright © 2024, Dopamin Könyvkiadó, Budapest

Borító © Kiss Gergely

Felelős kiadó a Dopamin Könyvkiadó márka tulajdonosának,
az OTOMO Network Kft. ügyvezetője

Szerkesztette Zoltán Tamás

A szöveget gondozta Kótai Katalin

Elektronikus formátum
Békyné Kiss Adrien

ISBN 978-615-6461-20-9

Igaz történet alapján.

A kötet Czibere Attila saját tapasztalatai,

jegyzőkönyvek, elbeszélések és alvilági legendák

alapján készült.

A dramaturgia érdekében a szerző egyes

részleteket megváltoztatott.

„…Egy megtért fekete bárány többet ér,

mint száz másik…”

(Klapka György)

R-nek és U-nak, mert kérdeztetek.

ELŐSZÓ

C, CZIBERE, ATA, ATÁM

– Apa, téged ártatlanul tartóztattak le, vagy bűnöztél? – szegezte nekem a kérdést az akkor tizenkét éves Richárd fiam a fegyintézet plexi beszélőfülkéjében.

Életem addigi legmegfontoltabb válasza előtt álltam. Hazudtam volna azt, amit Kosziék a saját gyerekeiknek? Azt kellett volna mondanom, hogy ártatlanul vagyok bent, és a zsaruk mind köcsögök? Csaptam volna be a fiamat, és azzal indítottam volna el azon a mocskos úton, amit bejártam?

Nem, soha! Az igazat kellett válaszolnom.

Aztán ahogy tovább nyílt a gyerek értelme, még többet érdeklődött. Miatta kezdtem feleleveníteni és összegyűjteni a történetemet. Hogy ne csak az internet mocskait olvasva tegye fel nekem a kérdéseit. Például, hogy a Karap „Menyét” Anti vagy a „Hájas” Gyuri bácsi bűnözők-e? Vagy, hogy a Csapi Balázs őrnagy jó ember-e?

Megőriztem a sok-sok tízezer oldalnyi nyomozati, ügyészségi és bírósági iratanyagot. Rendelkezésemre állnak hang- és videófelvételekről, titokban készített hangrögzítésekből, valamint telefonlehallgatásokról írt jegyzőkönyvek. Mindent archiváltam, hogy minél precízebben rakhassam össze a teljes képet.

Precízen. Ez a szó örökbe belém égett…

Most hamuszürke hajú, szemüveges, ráncos arcú vénemberként bámulok kifelé a párás börtönablakon. És megfékezhetetlenül bugyognak fel az emlékeim. Gyerekfejjel megfogadtam, hogy rohadtul gazdag leszek, ki fogok törni, kezembe veszem a saját sorsomat, nem leszek másoknak kiszolgáltatva, alárendelve.

Húsz évembe telt, kemény és véres utat jártam be. Megszereztem mindent, amiről valaha csak álmodoztam, nem érdekelt, hogy átlépem a törvényesség határát, csak a kitűzött cél lebegett a szemem előtt. Negyvenéves koromra önerőből elértem, amit akartam, és lefektettem családom felemelkedésének anyagi alapjait.

Aztán minden széthullott.

Mostanra csak az emlékezés maradt.

Fiatalkor. Barátok. Szeretők…

Az emlékhullámokból fel-felbukkannak ismerős arcok. Barátok és ellenségek. Olyanok is, akik már temetőkben, erdőkben, folyókban rohadnak…

Megkínzottak sikoltozásait hallom.

Elképzelem, ahogy az égett emberi hús szaga vegyszerekével keveredik, a kórteremben gépek, csövek, szinuszgörbe, vízszintes vonal, sípoló hang a monitorból, bonctermi képek, ellenségek és barátok.

Rá kellett jönnöm, a suttyó bűnözőknek nincs más alternatíva, mint hűvösre vagy hidegre kerülni.

De én még itt vagyok. És mindent elmesélek.

I.
A KISGYEREK SZÁZHALOMBATTÁRÓL

1

AZ ERŐSEBB EB KÖZÖSÜL

1996.

Kelet-Közép-Európa. Magyarország. Pest megye.

Százhalombatta, vagy ahogy az olajtolvajok nevezik, Vegas. Las Vegas.

Következzen egy rövid történelemóra, hogy nagyjából behatároljuk a korszakot. Szeretem a történelmet, sokszor kontextusba helyez mindent, és értelmet ad az értelmetlennek tűnőnek is.

Negyvenévnyi kommunista diktatúra után a szovjet megszálló csapatok elhúznak Magyarország területéről. Tovarisi konyec, elvtársak, vége – hirdetik az utcai plakátok. Később a politikai elit azzal eteti a népet, hogy ők üldözték el Ivánékat. Néphülyítés, nettó történelemhamisítás. A Szovjetuniót Ronald Reagan USA-elnök meghirdetett csillagháborús politikája vágta haza. Ja, az egykori westernszínész Reagan, a magyarok alapította Hollywoodból. Mindenhova elér a kezünk, észrevettétek már?

Dúl a vadkapitalizmus Magyarországon. Mint a bográcsban fortyogó gulyás, gőzölög, kavarog az ország. A lakosság végre kiláthatott Nyugatra, és egyszerre pótolná be a félévszázados lemaradást. Igyekeznek, nehogy lemaradjanak a meggazdagodásért folytatott küzdelemben. A nincstelen felkapaszkodni vágyóktól a felső tízezerig mindenki a zavarosban halászik, ki-ki a lehetőségeihez képest. Érzékelhetően több az utakon a nyugati autó, a divatjamúlt Trabantok, Wartburgok és Ladák eltűnőben vannak.

Átalakulóban a gazdaság, családi üzletecskék, társas vállalkozások bontogatják szárnyaikat, színesedik az élet. A változások jelentősége azok számára igazán értékes, akik már éltek a vasfüggöny lebontása előtti szürkeség időszakában.

A posztkommunisták a háttérben dörzsölik a markukat. Ők a diktatúra évtizedei alatt már megszedték magukat, átmentették a vagyonukat, hatalmukat. A zavaros kifejezetten kedvez nekik. A régi rendszer húsosfazeka körül léhűtősködők fénysebességgel növelhetik a vagyonukat, a törvényesség látszatára sem kell különösebben ügyelniük. Privatizáció, vagyonátmentések, áfacsalások, valutázás, cigaretta-, arany- vagy olajüzletek. Esetleg több is egyszerre.

A tomboló feketegazdaságnak gátlástalan a természete, mindent magának akar megszerezni. Beszivárog a politikába, az államigazgatásba, a rendőri felsővezetésbe, a művészvilágba, de még a bankrendszerbe is. A hivatali korrupció, a protekcionizmus béklyóba köti a legális gazdaságot, megöli a versenyt, kirántja a tisztességes vállalkozások lába alól a talajt, a rendszer fölé akar kerekedni, hogy átvegye az irányítást.

Makkos cipős, fehér frottírzoknis, susogós joggingos gengszterekkel üzletelő sunyi, divatjamúlt öltönyös politikusok, és az üzleteket nyélbe ütő jogászhiénák különös világa ez, az eredeti tőkefelhalmozás a 20. század végének Magyarországán.

Egyetlen szabály van: az erősebb eb közösül.

Rendszerváltás helyett gyakran gengszterváltást mondanak a népek. A gengszterizmus országos jelenség, a közigazgatás korrupciótól bűzlik, a politika összefonódik az alvilággal. Sötét korszaka ez Magyarország legújabb kori történelmének, nem beszélve a régi és új elit által köttetett úgynevezett Rózsadombi-paktumról.

A rendészeti szervek még nem tértek magukhoz a rendszerváltáskor bekapott gyomrostól, hogy immár nem kiskirályok, mialatt a bűnözési hullám az eget ostromolja. A kommunista rendszerben szocializálódott elvtárs-urak a helyzettel nemigen tudnak mit kezdeni.

Ráadásul az állomány tagjai lealacsonyító egzisztenciális körülmények között élnek, arcpirítóan alulfizetve. Sokan úgy segítenek magukon, hogy kiszolgálják azt a szervezett bűnözést, amiről a vezetés azt állítja, Magyarországon nem létezik. Minden szervezett bűnözői csoportban megbújik olyan rendőr, aki illegális ténykedésekkel egészíti ki a keresetét. Sőt, egyre többen vannak, és egyre gátlástalanabbak.

A rendőrbűnözés végigfut a szervezet egészén, a talpas közlekedési egyenruhástól – „tegye, kérem, a forgalmiba a bankjegyet” – egészen a hierarchia csúcsáig, a vezérkart is érintően, ahol a nagy formátumú gazdasági bűncselekmények játszódnak. Az már szinte magyar szokássá válik, hogy míg a kisrendőrök, ha megbuknak, katonai bíróság előtt felelnek, a nagyok érinthetetlenek maradnak. Elvétve akad, aki megcsömörlik a korrupció mocskától, kitálal, szivárogtat. Őket kirúgják a testületből, lejáratják, hiteltelenítik, nem egy esetben rejtélyes „öngyilkosságba” menekülnek.

Ebben az időben számos kiváló, becsületes szakember szakad ki a testületekből, tűnnek el a süllyesztőben, negyvenéves koruk tájékán, és elmennek nyugdíjba, vagy a vállalkozói szférát választják. Nem is olyan kevesen átállnak a bűnözők oldalára, hogy a felhalmozott tudásukkal végre valamit keressenek nyugdíj-kiegészítésként.

A magyarországi közvélemény a bűnözővé vált rendőrökről csak ritkán kaphat statisztikát, a hiteles adatok nem ismerhetőek, vagy ha odalöknek valamit, az erősen kozmetikázott.

A felvázolt nagy magyar valóságban szinte elkerülhetetlen volt, hogy a bűnözők betegyék a lábukat Százhalombattára, ahol az 1960-as években hőerőmű, olajfinomító épült hajókikötővel, vasúttal. Az olajfinomító égnek törő desztillációs tornyainak, a sok-sok emelet magas olajtartályoknak és az éjjel-nappal lobogó ipari fáklyáknak a fényei több tíz kilométerről láthatók. Ez a nem mindennapi látvány ihlette meg a kreatív olajtolvajokat. Persze az olajlopásból leeső sok százmillió gyönyörűsége besegíthetett, hogy kikombinálják a Las Vegas nevet. Ha akad néhány kockáztatható milliód, kapcsolatod a finomítóban, némi szerencsével kőgazdag lehetsz.

Hát nem tiszta Vegas?

2

HORRORÜZLET AZ OIL

Dinda, vagy ahogy szűkebb környezetében ismerik, a Kisgyerek huszonhárom éves, jóképű, akár James Dean; bevállalós, nem ismer félelmet, mint Charles Bronson. Jókötésű, középmagas, szőke hullámos haj, angyali kék szem, sebesen pörgő agy. Ha tanulna, sokra vihetné. Bomlanak utána a csajok, a legvalószínűtlenebbül hosszú lábú babákat cipeli ágyba.

Egyedi ízlése szerint csináltatott, dögnehéz aranylánc, hozzáillő karpereccel, tizennyolc karátos, kétszázhúsz gramm aranyat magába foglaló Breitling óra a csuklón, lazán viselve, divatos göncök, speed motor, a legmenőbb jetskik, és többmilliós verdák. Modernül berendezett, saját, tehermentes, kétszintes kégli Battán, az Urbáriumban, és persze rengeteg zsé.

Huszonhárom évesen, saját erőből. Hát persze hogy jönnek a legpompásabb babák.

Dinda nagy utat tett meg viszonylag rövid idő alatt özvegy édesanyja első emeleti paneljéből. Nyolcadik után kőművestanuló lett, inaséveiben felismerte: a falrakás, a malter nem az ő világa. Nem viselte jól az idősebb szakik primitív szívatásait, saját kezébe vette a dolgot, amit viszont a szívatók nem viseltek jól. Kifigyelte őket, és meló utáni kocsmázásaikból hazafelé eltördelte az állukat. A szívatások abbamaradtak. Megszerezte a szakmát, de semmit nem dolgozott kőművesként, inkább az olajos vonal keltette fel az érdeklődését.

A Kisgyereket hidegen hagyja a politika, őt sokkal inkább Vegas eseményei foglalkoztatják. Az olajtolvajok Mekkáját készül bevenni. Sok kisember emelkedett fel az olajnak köszönhetően. Irigykedve nézte a hirtelen megzsírosodott Dodit, Kun Sziszit, Patkány Zsoltit, Füstit, a battai Igort, a Telefonos Zsoltikát, Sipák Ferit, Fehát és a többieket. A probléma rögtön a színre lépéskor adja magát. Korábban, amikor még a mainál is jóval fiatalabb volt, kakaskodások, diszkós verekedések miatt nem volt makulátlan Battán a híre. A feltűnéseket kerülő, meghúzódó, a szürkeséget inkább kedvelő olajosok pedig nem nézték jó szemmel a közéjük igyekvő balhés Kisgyereket. Féltékenyen őrizték zárt közösségüket, titkaikat, akár az aranyásók. Amikor eléggé megtollasodtak, rokonnak, barátoknak, haveroknak adtak lehetőséget a csőrmegnedvesítésre. Az új generáció viszont tett a diszkrécióra, az első milliókból bevásároltak, luxuskocsikat, flancos házakat építettek, a battai szlengben Csalóköznek vagy Tolvajdűlőnek hívott részeken. Topcsajokat újítottak be feleségeknek, és persze a jó magyar bűnözői szokás sem maradhatott el: talpig felaranyozták magukat újgazdagék módjára.

Ment a rongyrázás.

De amikor Dindát továbbra sem hívták meg a buliba, úgy látta, ideje sajátot szervezni. Hátszél nélkül igyekezett betörni az olajbizniszbe.

A leghúzósabb kezdeti nehézséget az alaptőke előteremtése jelenti, annyira a pénz megszerzésén jár az esze, hogy kondizás, thai-bokszolás, de még kúrás közben sem tud kikapcsolni. Neki nincs olyan családja, aki hozzávágna pár milliót, hogy elinduljon az életben. Mindent magának kell előteremtenie. Rohadtul fáj neki, de az még jobban, hogy nem tudja normális helyekre elvinni Krisztát, a nőjét, ezért inkább kidobja. Ilyen a büszkeség.

Parti Jani thaiboksz-edzésein figyelt fel C-re. Nem volt semmi extra a paliban, közepes termet, átlagos kinézet, nála tíz évvel idősebb lehetett. Ő akkor tizennyolc volt. C kocsija keltette fel a figyelmét, az ő szakadt Golfja mellett parkolt az új fekete BMW 5-ösével. Úgy gondolta, ha ilyen járgánnyal jár, tudhat valamit a pali, ezért a következő edzéseken igyekezett vele párba kerülni, kereste a társaságát. Később, amikor összehaverkodtak, jobban belelátott az életébe, és megtudta róla, hogy ingatlanjai vannak, éttermet, bárt, sörözőt üzemeltet, emellett aranyban, valutaváltásban és pénzkölcsönzésekben is utazik. Rájött, hogy nem annyira szürke a tag, mint amennyire annak akar látszani, rejtőzködő életet él, a rendszerváltoztatás előtt évekig élt Nyugaton, disszidált a nyolcvanas években. Nem beszélt arról, hogy miért lépett le, mit csinált odakint, de abból, amennyit megismert C-ből, Kisgyereknek már lehettek elképzelései.

– Figyu, papa, horrorüzlet az oil, a jövő biznisze – rohanta le ötletével Dinda újdonsült haverját. – A finomítóba kell bekerülnünk, abból komoly zsét húzhatnánk!

C nem jött lázba. Éppen jól kerestek Tatabányán a Skála Sztrádából szerzett cigarettákból. Ehhez képest macerásnak tűnt a tankerek vétele, a Vegasba bejárás feketén, hogy nyálat csapoljanak, amit aztán úgy lehet eladni, hogy leadják valami simlis benzinkutasnak, aki vagy kifizeti, vagy nem.

– Ez Magyarország, Kisgyerek. Itt annyira buták a bűnözők, hogy mindenki becsapja a másikat. Az az okosságuk, hogy nem fizetik vissza a tartozásaikat – szokta C mondogatni, közben, a nyomaték kedvéért, a mutató-, valamint a hüvelykujjából pisztolyt formált. – Ameddig nem tapasztalják, nem hiszik el, hogy vannak olyanok, akik nem a zsarukhoz szaladnak segítségért, hanem saját maguk, golyóval torolják meg, ha átkúrják az agyukat.

Hallott C-ről mendemondákat, például hogy feldaraboltak egy, az üzletével baszakodó nagylegényt, aki védelmi pénzt akart szedni tőle. Semmit, de tényleg semmi keménységet ki nem nézett C-ből, aki a thaiboksz-edzéseken is rendszeresen alulmaradt. Nagyjából olyan magas lehetett – 175 körüli –, mint ő, de lényegesen vékonyabb, semmi váll, semmi kar, semmi tetkó, semmi fux. Amire viszont felfigyelt vele kapcsolatban, hogy amikor a jobbak elklopfolják, és folyik a vére, akkor is megy tovább. Felkel, mintha élvezné a fájdalmat, a verést.

Üzleti dolgokban C tanítgatta, sokat magyarázott neki, volt pár okosság, amire érdemes volt odafigyelni. Azt szokta mondogatni:

– Legyen kézközelben vagyonod a „tízszer tízes”-szabály szerint, apukám. A pénz legyen tízszer tízes tasakokra osztva, tíz perc alatt legyen nálad az összeg. Ha kölcsönzöl, minimum dupla fedezetre, és havi tíz százalék kamatra. Egymillió alatt senkinek ne adj kölcsön, mert az úgyse tudja megadni.

C nem szállt be Dindával az olajba, viszont bevette néhány olyan boltba, amiből összekovácsolhatta a kezdőtőkéjét. Akkor fogadta meg, hogy örökre hálás lesz ezért C-nek.

C barátnak kiváló volt, de ellenségnek senki sem kívánná. Elmebeteg volt a pali. Volt egy társulat, akiknek C valutát szállított nagy tételben. Kialakult közöttük a bizalom, nem számolgatták át a pénzkötegeket, bemondásra elhitték. Akkoriban még nem voltak nagyobb címletek, nem mindig értek rá húsz-harminc milliókat ezresekben átpörgetni. C arra lett figyelmes, hogy a kötegek elkezdtek vékonyodni, amit szóvá is tett a csapat főnökének, de az kizártnak tartotta a csalást. Azzal védekezett, hogy ő minden alkalommal saját kezűleg átszámolja a bankjegyeket, a hiba C-nél lehet. Ő erre vállat vont, nem problémázott, de amikor eljött a csapattól, minden köteget leellenőrzött. Kibújt a szög a zsákból, sorra talált olyan kötegeket, amelyekben tíz-tíz ezerrel megrövidítették, de úgy döntött, ezt nem említi meg nekik, sőt, ha lehetett, még barátságosabb arcot vágott. Egészen más terveket szőtt a bosszúra.

Hamis iratokkal lakást béreltek, és elkezdte C odaszervezni az üzletelést, aztán egyszer, amikor már megszokták a helyet, C kedvesen betessékelte, előreengedte a társulat tagjait. Az elsőt Dinda gyerek fogadta, rongyba tekert vascsővel, közben C a másodikat ápolta le egy hasonló szerszámmal. Csontszilánkok röpködtek, fogak hullottak, koponyák törtek be, fröccsent a vér. Amíg dolgoztak a srácokon, bömbölt a rockzene, hogy a szomszédok ne hallják a sikolyokat. Dolguk végeztével komótosan megmosakodtak, átöltöztek, C-nek még arra is volt ideje, hogy dudorászva lecsapja a tag egyik lábujját.

– Jusson csak mindig az eszébe, hogy rossz úton járt – indokolta, Dindának pedig ekkor fordult meg először a fejében, hogy a barátja pszichopata.

A lakás úszott a vérben. A két kiütött köcsögre rázárták az ajtót, a földszinten bedobták a kulcsokat a postaládába. Így lett meg Dinda alaptőkéjének első része.

Valamivel később, amikor már javában tombolt Budapesten az alvilág háborúja, és mindennaposak lettek a kivégzések, az egyik leápolt tag hulláját a saját csomagtartójában találták meg. Halála előtt kegyetlenül megkínozták. Amikor Dinda olvasott erről a rendőrségi hírekben, C csak megvonta a vállát:

– Apukám, megmondtam, hogy rossz úton járnak.

Dinda tehát a C-féle üzletekből állt fel. Voltak rosszakarói, akik irigységből azt terjesztették róla, hogy a Dinda gyerek tört be Fehához, a szintén felcsövesedett, újgazdag olajoshoz, és a Mátyás Csaba nevű rögbishez, azóta megy neki ilyen jól.

Nem érdekli, hogy az emberek mit gondolnak, ő tudja az igazságot, és senki másnak, kizárólag magának akar bizonyítani. Mégpedig azzal, hogy huszonöt éves koráig csőre rakja magát. Vagy legalábbis minél előbb, nem várhat nyugdíjas koráig, nagy eséllyel azt meg se éri.

Ha a pénzszerzéssel már nem kell napi szinten törődnie, bepótolhatja, amit a suliból kihagyott. Nyelveket, kereskedelmet, marketinget akar tanulni. Kitömi magát, majd azután ráér a tudományokkal foglalatoskodni, amikor nem lesznek pénzgondjai.

Az alaptőkéje összerakása után aztán minden ment, mint a karikacsapás.

Őt, a kis Dindát olajos körökben kénytelenek lettek elismerni. Különb volt a többieknél, mert ő nem beállt közéjük a sorba, hanem saját profilt alakított ki. Összeszűrte a levet Vegas egyik tartályparki diszpécserével, Mityenkával, akinek másodállásban zöldséges vállalkozása volt, és akiről mindenki tudta, hogy a tűzpiros sportverdája meg az ingatlanjai nem a zöldséges üzletből, nem is a tisztességes diszpécserkedésből jöttek össze.

Dindával egy időben a távvezetékeket csapolták meg, majd finomítottak a módszerükön. Csináltattak egy hajótestet, aminek az üreges belsejét egy tíz köbméteres tartálynak használták, és esténként háromszor is fordultak vele a Dunán. Beindult Dinda üzlete, amiből lépésről lépésre építgetve magát jutott el oda, ahol ma tart. Önerejéből szerezte meg azt, amije van.

Akadtak meleg pillanatok, számtalan kaland. Egyik éjjel száguldottak az aluhajótesttel, bőgött, repítette őket az izmos Mercury csónakmotor, tíz köbméter benzinen kuksoltak. Dinda megkérte C-t, aznap éjjel tartson vele, mert a figyelőembere lebetegedett. Repültek, a hajnali menetszél és a felcsapó hideg vízpermet csontig hatolt. Aztán C a hajó orrából hirtelen vadul integetni kezdett Dindának.

A legalább négyemeletes Mozart kirándulóhajó felé száguldottak, konkrétan az orrának. Dinda gázt adott, balra kormányozta a hajót, kevésen múlott, hogy nem torpedózták meg a Mozartot. Szép kis tűzijáték kerekedett volna.

C-t többé nem lehetett rávenni, hogy elkísérje őket, és a Kisgyerek is finomított a lopási módszerein, nem kívánt tűzijátékká válni.

Egy autótolvajból lett fuvarozó ismerőse, a Menyét a közúti üzemanyag-szállításban látta a jövőt. Dinda elvitte Menyétet C-hez, aki az ő garanciájára hitelt kapott uzsorakamatra, amiből megvette az első tankerét. Kemény, dolgos éjjelek következtek. Meggyőzte Menyétet, hogy ha leáll a kamionnal a Duna-partra, nagyon hamar csőre tölthetnek.

Bingo.

A Duna-parti sztorik mellett egyre gyakrabban nyélbe ütötte, hogy közúton is be tudjon Menyét tankere osonni Vegasba. Elkezdtek komolyan keresni. Menyét ebből megalapozta a vállalkozását, amelyből a kétezres évekre milliárdos volumenű, országosan ismert cége lett.

Dinda és Menyét folyton újítottak. Az ő nevükhöz fűződik a kicsövezés kitalálása is. Amikor Menyétnek a cége, a családi vagyona miatt már túl sok lett a vesztenivalója, kitalálták azt a módszert, amivel elkerülhették, hogy illegálisan kelljen behatolniuk Vegasba. Mityenka tervrajzokat csempészett ki nekik a finomítóból futó termékvezetékekről. Kiválasztották azt a csövet, amelyik a Vegas tőszomszédságában fekvő lovas tanyához közel futott. Jó pénzben megegyeztek a tanya tulajával, hogy átenged nekik egy területet, nem kérdez, nem kutakodik, és nem veszi észre, hogy a birtoka egyik szegletében ütik fel a bázisukat.

Mesésen kezdtek keresni, úgy festett, megtalálták Eldorádót. Távirányítással működtek, Vegas területére nem kellett behatolni; csapatának a tagjait betanította úgy, hogy nélküle is tudják a dolgukat. Műszakokat szervezett nekik, frankón, váltásokban jártak az „olajkútjukra”, neki csak felügyelnie és vezetni kellett a bevételeket. Menyét elszállította, eladta a nyálat, hozta a lóvét, kifizette az embereit, és ami megmaradt, azt megállapodás szerint elosztották.

Dinda huszonegy éves múlt, úgy tűnt, sínen vannak a dolgai: ház, kocsik, ékszerek, utazások, hétvégenként bulik, diszkó, kiruccanások Amsterdamba, Thaiföldre. Beköszöntött a technokorszak, új barátok, drogok, úgy tűnt, dől a lé, és sosem fogy el.

De váratlanul megjelentek a problémák is.

Egyik éjjel egy budapesti diszkóban szóváltásba keveredett alvilági figurákkal. Nem sokat teketóriáztak, bezsákolták az akkori emberével, a kis Kokával együtt. Egy félreeső helyre vitték őket, lövéspróba melléjük, a megfelelő komolyság miatt. Szó szerint beszartak, cseppet sem volt vicces szitu. C-t hívta fel remegő hangon, ő hozta a váltságdíjat a budaörsi benzinkútra. Hogy ilyen többé ne fordulhasson elő, rendesen bevásároltak C-vel fegyverekből. Tombolt a délszláv háború, fillérekért lehetett fegyvereket, gránátokat, robbanóanyagot szerezni. Hangtompítós Scorpio mini géppisztolyok, AK–47-esek, pisztolyok, vállról indítható rakéták, tehát minden, ami kell – és az is, ami nem. A bevásárláskor a Boros „Óriás” Tamás nevű fővárosi gengszter meghúzta pár millióra. Szerencsére nem vágta földhöz az összeg, de megfogadta, hogy nem felejti el az Óriásnak, aki végül az egyik áldozata lett 1998 júliusában az Aranykéz utcai merényletnek.

Egy nap Gerencsér Jenő, olajfinomítói munkás szokásos ellenőrző körútján felfedezett a területen egy Coca-Colás dobozt, meg egy csoki papírját, ahol ezeknek – az idegenektől elzárt területen – semmi keresnivalójuk sem volt. Üzemes kollégák kizárt, hogy ilyesmiket eldobáljanak, sok-sok éves finomítói szolgálata alatt ilyennel még nem találkozott. Tüzetesebben is körülnézett a területen, és a csőcsordától a kerítésen túli magánbirtok felé alig észrevehető nyomvonalra lelt, amit sosem szúrt volna ki, ha nincs ott az eldobált szemét. Jenő alapos ember volt, nem hülye gyerek, rádión jelentette, mit talált. Senki nem tudott mostanában arrafelé kiadott munkavégzési engedélyről. Bukta.

Szerencsére a hatóságiak nagy zajjal jöttek, Dinda bokrok között megbúvó embere felébredt a szokatlan hangokra, jelentette mobilon a kiérkező kékeket (rendőrök), és zöldeket (vám), majd a terület körbezárása, átfésülése előtt lépni tudott onnan. A tanya tulajdonosát bilincsben vitték el, a fiúk nem bízhattak abban, hogy a lovas ember tartja a száját, így még azon az éjjelen lefaroltak.

Dinda az ügyvédei tanácsára tartósan külföldre távozott. Ausztria, Németország után Észak-Afrika, majd az Amerikai Egyesült Államok következett. Az ügyvédje, dr. Tímár Gyuri bácsi üzent, hogy továbbra se jöjjön haza, küldjön újabb tízezer dollárt, és maradjon a seggén.

Később kiderült, feleslegesen futott olyan messze és olyan sok időre. A lovas ember frankón tartotta a száját, se az ő neve, se Menyété nem került szóba, nyomuk sincsen az iratokban. Amikor végre hazajött, nagy nehezen visszavett tízezer dollárt az ügyvédjétől, de a pénzutánpótlás megszűnése, a fél világ beutazása, a kiadások sürgőssé tették, hogy bevétel után nézzen.

Amíg Dinda oda volt, Menyét itthon nagyon durván bekeresett. Előrelátó, ravasz kis állatka ez a menyét. A lovastanya lefülelésének éjszakáján bedobott C-hez egy zsák lóvét, hogy forgassa. Harminc-negyven százalékot kaszált. Szerzett a fővárosban, a Lónyai utcában egy lakást fél áron. Menyét szövetkezett a Drobilich–Brazil–Portik triumvirátussal, belecsöppent a nagy biznyákba. Szerelvényszámra hozták be az import cuccokat, az adók megfizetése nélkül. Menyét kishalnak számított Portikék mellett, de megkereshette a maga néhány százmillióját, miközben utazott, költekezett. C mesélte el erről az időszakról, hogy a hatalom közelében mozgó Szűcs Erikának, aki ezekkel a menő gengszterekkel együtt olajozott, zsákszámra hordták elszámolásra az olajos pénzeket. Ebből a hatalmas üzletből maradt ki Dinda, és már egy egészen más világba érkezett vissza.

Menyétnek Gellérthegy-méretű arca lett, alig akart Dindával szóba állni, aki viszont nem esett kétségbe, vette az adást. Új bizniszek után nézett, felvette a vegasi emberével, Mityenkával a kapcsolatot, aki örült az újabb melónak, mert annak ellenére, hogy a fiatal fiúnak el kellett menekülnie, előtte még kifizette őt. Ez nagy szó ám ezen a területen, az olajtolvajok világában.

Dinda a Bara-patak partján, a Harcsa csárdában találkozik a vegasiakkal. A legújabb olajüzlet összerakása lesz a téma, pénzt kell keresni, mert az élet nem áll meg. Mityenka két vegasi kollégáját hozza magával, és annak ellenére, hogy üres az étterem, egy félreeső különteremben ülnek össze. Laza hellók, bemutatkozások mellőzve, Mityenka negyven körüli, tatárképű, hatalmas harcsabajusszal, ferde vágású szemekkel. Lényegre törően felvezeti a témát:

– Fejér megye, Mezőszentgyörgy, az M7-es mellett. A Balaton felé. Ipartelep, repülőgéphangárokkal, műhelyek. A telep alatt szolgalmi joggal, ott a távvezetékünk görényállomással (azaz szivattyúállomással).

Mityenka szemei még szűkebbre húzódnak, úgy figyeli, milyen hatással van mondandója a két fiatalra. Jók a jelek. Dinda és Menyét jelentőségteljesen összenéznek, bólintanak.

Mityenka kortyol az üdítőjéből, végigsimít a bajszán, komótosan egy ipari térképet terít szét az asztalon, mutogatja a felállást. Vegasban használatos belső térkép, hozzáértő olajtolvajoknak valóságos kincs. Mityenka folytatja:

– A bank lefoglalta, százmillió hitel van rajta, szabadulnának tőle. Hátul a hangárok mögött három, egyenként nyolcszázezer literes tartály. Gyermekeim, TAR-TÁLY! – hangsúlyozza. – Kéthavonta tele tudjuk csűrölni. Értitek, gyermekeim?

Mityenka elhallgat, őket figyeli.

Dinda a plafonra néz, fejszámolásba kezdene, mennyi zsét kereshetnek ekkora tartályokkal, de Menyét megelőzi:

– Százmillió havonta, ne számold.

– Bezony-bezony – mondja ravasz vigyorral az arcán Mityenka. – Osztozkodás szokás szerint. Nálatok a laszti, fiatalság!

Néhány nappal később Dinda és Menyét leautóznak Mezőszentgyörgyre, a falucska határában megtalálják, körbejárják a telepet.

Tökéletes.

Szemügyre veszik a görényállomást, látják a földből kiálló, tűzcsapszerű csövet, ahol a plomba eltávolítása után rácsatlakozhatnak, onnan pedig elvezetik a telep végébe a tartályokig, abból kitárolhatnak Menyét tankereibe.

A biztonsági őrtől megtudják a tulajdonló bank nevét, Menyét utánanéz, Székesfehérváron van kapcsolata, akit beküld a Mezőbankba, járja körül a témát. Menyétnek átkozottul jó a szimata, azonnal megérzi a nagy zsé szagát, újabb százmilliók pörögnek a szeme előtt, elfelejti, hogy Dinda hathatós együttműködésével kereste meg az első millióit. Menyét egy cseppet sem szentimentális. Hála? Ugyan már!

Amikor valaki gengszterromantikát vagy betyárbecsületet emleget, csak port próbál hinteni a szemekbe. Esetleg sokat volt a napon, vagy próbálja magát fényezni. Ebben a körben nem jellemző az etikusság. Az önös érdekek, a pénz játsszák a főszerepet. Barátság? Persze! Érdekbarátság. Akár a politikában.

3

HÁJAS GYURI SZÍNRE LÉP

Menyét megkeresi Hájas Gyurit, a százhatvan kilós, tölgyfa gatyás betonhátvédet, aki betörő-autótolvajból lett olajmilliomos, és aki előszeretettel állítja be magát tisztességes üzletembernek.

A rafinált Menyét saját okosságaként levetíti Hájasnak a Mezőszentgyörgy-üzletet. Dindát csak mint kihagyható mellékszálat említi, akinek Vegasban dolgozó kulcsemberét sima ügy átcsábítani.

Hájast érdekli az üzlet, de a Mezőbank százmillióról indít, ő viszont nem az a fajta, aki szeret pénzt költeni. Sokkal jobban bírja, ha valaki más teszi be helyette a kezdőtőkét, aztán ha az üzlet beüt, kicsinálja az illetékes társakat. Hasonlóképpen járt Tatár Jani is, a volt focista. Tatár bevitte Hájast az olajbizniszbe, aki egy óvatlan pillanatban kicselezte, és meggazdagodott helyette a vonalon. Jobb híján Tatár a strómanja lett, és hozzá képest gombokat keresett.

A Menyét–Hájas duó sorsa akkor pecsételődött meg, amikor leültek Dinda vegasi emberével tárgyalni, hogy kihagyják a Kisgyereket. Mityenka végighallgatta őket, egyenes derékkal, karjait a mellén keresztbe fonva csak Menyéthez beszélt, Hájasról tudomást sem vett. Ennyit köpött oda, mielőtt otthagyta volna őket:

– Csak a Kisgyerekkel üzletelek.

Sokallták a telephelyért a százmilliót, a vegasi emberrel sem jutottak semmire. Dobták Mezőszentgyörgyöt.

Nem úgy a Dinda gyerek. Ha ő valamit a fejébe vesz, végigcsinálja.

Több mint egy hónapja már annak, hogy Menyét megígérte, utánanéz Mezőszentgyörgynek. Azóta semmi hír. Dinda hívta, de nem veszi fel neki a telefont, vissza se hívja. Elmehettek nyaralni – gondolja kissé naivan, mert fogalma sincs a háta mögött beindult turmixolásról.

Megemlíti C-nek a Mezőszentgyörgyben rejlő lehetőségeket, de egyrészt szükség lenne olajos engedélyekkel rendelkező cégre, másrészt tárgyalóképes ember is kellene, aki jó a banknál. Unottan hozzáteszi:

– A Menyét felejtős, neki ne szólj.

– Akkor a Hájas Gyuri – javasolja C kis töprengés után.

Akárcsak Menyétnek, Hájasnak is C adott az olajozásaihoz havi tízre kölcsön. Hájas pontosan, precízen fizető, korrekt ügyfele lett, rendben visszaadta a milliókat, azóta kialakult köztük egyfajta összejárós, grillezős, mozizós barátság, de különösebben nem tudnak egymás dolgairól.

Bejelentkeznek Hájashoz, a felesége leülteti őket az ötödik emeleti panellakás nappalijában, várják, hogy Hájas előkerüljön, vízcsobogást hallanak a fürdőszoba felől, a nő üdítőket, rágcsálnivalót hoz fényesre suvikszolt krómtálcán, mosolyog, biccent, kimegy.

– Zepter – jegyzi meg Dinda.

– Tessék? Mi van? – kapja fel C a fejét.

– Zepter – int a tálca felé.

– Ki az, valami haverod, apukám?

Dinda a plafonra néz, forgatja a szemeit, úgy mondja:

– A tálca Zepter márkájú. Hol élsz te? Egy barlangban?

Mintha valami telezsúfolt raktárban lennének. Bútorok, videókazetták, elektronikus kütyük, CD-lemezek, kartondobozok, precíz rendben sorakoznak, egy tűt se lehetne leejteni. Hájasék költözés előtt állnak, Martonvásárban építettek egy pompás házat. Beszívták, mert az asztalos késik az egyedi tervezésű bútorokkal, ezért ragadtak a panelban.

Már vagy tíz perce várakoznak. Dinda unalmában az arany Breitlinget forgatja a csuklóján. Szereti ezt a hatalmas órát. Aki ért hozzá, messziről levágja, hogy mibe fáj egy ilyen darab. Hordhat bermudagatyát, ha a Breitling van rajta, Monte-Carlóban előre nyitják neki az ajtót a kaszinóban.

– Honnan jön ez a dagadt, bazmeg? Hmmm? Vlagyivosztokból? – kérdezi Dinda türelmetlenül.

C a szája elé emeli a mutatóujját, aztán a fülére bök. Tudja, hogy Hájas tele van mindenféle lehallgatókütyüvel, meg rádiókkal, teljesen a technika megszállottja az az ember.

Nedves hajjal, alvástól duzzadt képpel, sötétzöld frottír fürdőköpenyben érkezik Hájas. Irdatlan hasa rálóg a köntös övére, erős parfümillatot áraszt. Lehuppan egy bőrfotelbe, elnézést kér, magyarázkodik a zsúfoltságért, álmos hangon nyöszörögve beszél Dindához:

– Fordított életritmus. Az olajszakmában éjjel tudunk közlekedni. Ráállt a szervezetem, hozzászoktunk a feleségemmel, hogy délután háromkor kelek. De legalább elkerülöm a francos dugókat – nevetgél.

Dinda legalább másfél, inkább két éve nem találkozott Hájassal, és akkor is csak futólag találkoztak, C éttermében. Akkor se volt vézna, de mostanra brutálméretűre hízott, igazi bálna lett. Alig bírja vonszolni a hurkás seggét, pedig C-vel nagyjából egyidős lehet. Maximum harminckettő, de kinéz ötvennek.

Dinda rátér a látogatásuk okára, összeráncolt homlokkal, komoly képpel magyarázza a telephelyüzletet, kifejezetten ügyelve arra, hogy Mezőszentgyörgy nevét véletlenül se mondja ki.

Hájasnak már az első mondatok hallatán összeáll a kép: ez ugyanaz a telephely, amiről ő már Menyéttől hallott. Figyelmesen végighallgatja a Kisgyereket, közben azon agyal, ha ilyen rövid idő alatt többen is megkeresték ezzel, akkor talán érdemes lenne alaposabban körbejárni, hátha van benne valami – ahogyan ő mondja – péndzö.

Óvatosság, körültekintés szükséges a fekete üzletekben, Hájas nem bízná a véletlenre. A már beindított termelő vonalakra rácsatlakozni nem jelenthet nagy rizikót. Mára ott tart, hogy nem ragaszkodik mindenáron mindenhez, ami felbukkan, főleg nem áll ki a frontvonalba. Ezen ő már mind anyagilag, mind tapasztalatilag túl van. Fiatal éveiben nagy árat fizetett a bevállalósságáért, sok időt töltött börtönben. Mára már kidolgozta álláspontját: a háttérben maradni, feddhetetlen üzletemberként megjelenni, beszivárogni a legitim gazdaság szereplői közé, rendőrvezetői, politikusi, művészvilágbeli kapcsolatokat építeni. Irány a felső tízezer köre, a hőn áhított szektor.

Ott még nem tart, hogy az alsóbb kategóriás bűnözőkkel, mint C vagy a Dinda gyerek felszámolja kapcsolatait, de hamar elérkezik ez is. A szektor egyfajta szintlépés, muszáj lesz hozzá nyelvvizsgát, diplomát szereznie. Irigykedő barátai szerint a középiskolát sem fejezte be. Csak várjanak! Kimosatja a priuszát. Sőt, eltörölteti!

Ujjait összefűzve, hordóhasán nyugtatja kezeit, bólint időnként Dinda szavaira, kivárja, míg az befejezi a mondanivalóját, csak azután reagál. Megfontoltan, választékosan beszél:

– Ha nem tévedek, fiúk, ez a telephely egészen pontosan Mezőszentgyörgyön fekszik, nemde?

Nem is kérdés, inkább kijelentés. A két srác meglepetten néz össze, Hájas jól szórakozik a szitun, kortyol egyet a kávéjából. Elégedett mosollyal a száján tárja szét a karját, úgy mondja:

– Nosss, ahogyan azt említettem, fiúk, az olajszakmában meglehetősen bennfentes vagyok. Hallottam már erről a lehetőségről, személyesen kiajánlották nekem. Bizony.

Titokzatosan somolyog tovább, élvezi, hogy kiváltságosnak gondolják, ezért lassan, megfontoltan, bő lére eresztve, kiszínezve mesél, aminek a vége, hogy a magas vételár elriasztó. A történetből gondosan kihagyja Menyétet, valamint a Mityenkánál tett bepróbálkozásukat.

Abban maradnak, hogy Hájas keres egy használható olajos céget, ami esetlegesen eladó lehet, aztán majd értesíti őket a fejleményekről.

Két héttel később C éttermének, a Kaktusznak a parkolójában találkoznak újra.

– Üljünk be, együnk valamit – veti fel Hájas, az ételre gondolva nagyot nyel. – Ma még egy falatot sem ettem.

Este hét óra, Dinda elveti az ötletet, mert tudja, a zabálás Hájasnál legalább háromórás tortúra. Csak egy óra lenne az étlap áttanulmányozása, aztán mindenféle pletykát előadna, a végén öt perc maradna az érdemi tárgyalásra.

– Bocs, Gyuri bácsi, drótom van – kocogtatja meg Dinda a Breitling üvegét.

Hájasnak nincs ínyére a válasz, úgy tervezte, hogy meghívatja magát C-vel. Ezek az IQ-bajnokok nem tudják megadni a módját az üzletelésnek, de legalább a tiszteletet megkapja tőlük. Nagyon bírja, hogy Gyuri bácsinak szólítják, pedig még a negyvenet sem töltötte be. Azt érzi, hogy ezzel maguk fölé emelik őt.

– Nos, százmillióról indított a Mezőbank. De mint mondtam, van ám sokféle kapcsolatunk. Bizony. Számottevően lejjebb nyomtuk az ingatlan vételárát – jelenti ki meggyőzően.

Miközben C az elhangzott többes számon töpreng, Dinda szeme felcsillan:

– Mennyivel lejjebb, Gyuri bácsi?

– Tehát, mint mondtam, számottevően lejjebb nyomtuk az árat a százmillióhoz képest. – Hájas az arany karkötőjét babrálja. – A fiók igazgatója személyes ismerősünk. Ötvenmillióért megkapjuk.

– Az kibaszottul király, Gyuri bácsi! – örvendezik Dinda, hátba veregeti Hájast, aki irtózik a testkontaktustól, kezet fogni sem szeret, ha mégis muszáj, startol utána mosakodni.

– De van még valami… – fokozza a feszültséget a minden hájjal megkent. – Nem mondtam el még mindent…

Dinda mosolya lekonyul. Sejtette, hogy ez így túl szép lenne.

– Ha tennénk egy kevéske péndzöt a kapcsolatunk zsebébe, még lejjebb tornázhatnánk az árat – veti fel Hájas.

Dinda tisztában van a korrupció, a kenőpénz közállapotokra gyakorolt hatásával, a hivatalos személyek megvesztegethetőségével, és tudja, ha valakinek megvannak a kapcsolatai, ebben az országban a lehetetlen is könnyen megoldható. Hallott arról, hogy a hivatalos személyek nem mindenkitől merik elfogadni a kenőpénzeket, erre bejáratott pénzvivők, kijáróemberek, szakszóval kliensek léteznek.

– Tiéd a pálya, Gyuri bácsi! Ha tudunk még lejjebb menni, toljuk zsebbe a zsét. Legyen az a telep minél olcsóbb. Igazam van? – néz kérdőn C-re, aki némileg hezitálva, de végül hümmögve bólint.

Hájas ért a hangulatfokozáshoz, újabb kártyát ránt elő a pakliból:

– Nosss, lenne még egy apróság, fiúk, de nem hiszem, hogy ez gondot jelenthet. Nem az egész vételárról, csak egy részéről adnának hivatalos számlát. A könyvelésük miatt.

– Senkit nem érdekel a számla! – legyint Dinda. – Legyen minél olcsóbb, magasról leszarjuk a számlájukat.

Hájas örül, pontosan ezt a választ akarta hallani, ez ugyanis húszmillió tiszta nyereséget jelent.

Ezek a fiúk annyira primitívek, hogy kész öröm velük dolgozni!

Miután Dindáék a múltkori látogatásukat követően elkotródtak, Hájas felhívta az Északi névre hallgató emberét. Északi Győrben él, jó kapcsolatot ápol a szlovákiai magyar maffiával, innen a beceneve, de ez most mellékes, később viszont fontos szerepe lesz. A férfi éppen egy kétnapos kokó- és alkoholtúráról tért haza, pihenni akart, de Hájas megállás nélkül hívogatta. Hogy végre békén hagyja, felvette a telefont, és megígérte: újból beszél a mezőbankos ismerősével, hogy megvan-e még a telep, amiről korábban tárgyaltak.

És bizony megvolt.

Hájasék megállapodtak a banki kapcsolatukkal, hogy ha hárommilliót a zsebébe tesznek, tizenhárommillió plusz áfáért övék a telephely. Így mindennel együtt húsznál tartanak. Dindáéknak negyvenért adják tovább. Tehát lehúz róluk tíz-tíz milliót.

Tényleg minden hájjal megkent.

Ha valaha reklamálnának, ami nemigen valószínű, ő kimagyarázza, hogy alacsonyabb összegről állítják ki a számlát, úgysem értik majd. Nem is biztos, hogy itt be kéne velük fejezni az üzletelgetést – gondolja Hájas, miközben Dinda és C a százmillióról negyvenre csökkent vételárat beszélik, tervezgetnek, veregetik egymás vállát.

Egy hirtelen jött ötlettel Hájas továbbfejleszti az üzletet. Ha ezeket az észkombájnokat nem érdekli a számla, egy-két eldobós cégen átpörgetik Északival a telephelyet, az egész szinte papírmunka. A bank könyveiben Mezőszentgyörgy százmilliós tételként szerepel, ha alászámláznak ennek a korábbi árnak, senkinek nem tűnhet fel, ha áfát csalnak.

Remek. Bizony.

Áldja az eszét, hogy ez beugrott neki, és a szerencséjét, hogy ezt a két barmot hozzá küldte a Magasságos.

– Utánanéztem olajengedéllyel rendelkező cégnek. Nagyon-nagyon szerencsések vagytok ám, mert találtam nektek egyet, fiúk.

Ha már így bezsongtak, húzzunk le róluk még több péndzöt – gondolja Hájas. A saját Pannonvas Kft.-jét sózza rájuk potom négymillióért, amiért tegnap még akár fizetett is volna, hogy valaki a nevére vegye, csak megszabadulhasson a lelakott cégtől.

Ha egyszer a péndzöcsinálás beindul, nincs megállás! Záporoznak a jobbnál jobb ötletek. A részleteken szükséges finomítania. Mi van, ha beadja a két hülyének, hogy szálljanak be fejenként a buliba tíz-tíz millióval? Így négyen lennének a főrészvényesek. Eloszlik a kockázat, kisebb a rizikó bukfenc esetén, az invesztíciót tekintve mindenképpen.

Dindáékat azonnal meggyőzte, igent mondtak. Remek.

Hájas elsőre arra gondol, hogy ezzel a manőverrel ő és Északi egyetlen fillér befektetése nélkül tulajdonosok lesznek Mezőszentgyörgyben. Szerencséjére még a tervezettnél is nagyobb részesedéssel, mivel Dindáék nem kívánnak saját névvel szerepelni a papírokban, azon törik a fejüket, milyen strómant találjanak. Hájas készségesen magukra vállalja, így ők lesznek Északival fele-fele arányban a tulajdonosok a papírokon.

Hájas leszögezi, akkor áll az üzlet, ha Dindáék legkésőbb következő év első felében átutalnak negyvenmilliót, abból legkésőbb január végéig tíz-tízet.

A fiúk rábólintanak.

Ezek tényleg ennyire idióták?

Hájasnak csak arra kell figyelnie, az mindennek a kulcsa, hogy semmiképpen sem engedheti ki a szálakat a kezéből. Északit például nem eresztheti össze Dindáékkal. Kontroll nélkül legalábbis nem. Oda-vissza berontja őket egymásnak. Északit elmondja mindenféle drogosnak, kiszámíthatatlan kokainistának, kőkemény szlovák vonallal, hogy olajügyletei miatt milliárdos csalással gyanúsítják. Dindáékról Északinak, hogy a két battai srác nem megbízható. Északi paranoiás, messziről elkerüli majd őket.

Minden kerek, akár egy kiadós sajtos-tejfölös lángos hagymával.

4

NOSSS...

C eladott tizenhatmillióért egy házat. Dinda különféle helyekről pénzeket vár, többek között a biztosítóktól, de ha addigra nem állna össze a része, C barátjától, Pubitól vesz fel. A lényeg, hogy valahogy működni fog a dolog.

Annak ellenére, hogy Északi kijárta, hogy már szeptembertől birtokba vehessék a mezőszentgyörgyi telephelyet, a hivatalos ügyintézés átcsúszik a következő évre, 1997-re. A banknál a könyvelésükre hivatkoznak. A csapat nem bánja, hogy később esedékes a fizetés, és a banknak sincs különösebb gondja vele, addig sem nekik kell például az őrzést finanszírozniuk.

A lopott anyag szállítása kapcsán Dinda még mindig Menyétre gondol. Már csak azért is lenne jó választás, mert felvásárlói kapcsolatokkal is rendelkezik. Hájasnak ez az ötlet nem jön be. Jól ismeri Menyétet, az agya messze túltesz az ő két IQ-bajnok üzlettársáén, őt nem tudná ennyire könnyen manipulálni. Menyéttől még az is kitelne, hogy bemegy a bankba, kiszimatolja a valós vételárat, és simán bekavar. Például megzsarolná Hájast. Nem, Menyétet muszáj kiiktatni ebből a játékból! Már azt is tudja, hogyan.

Vacsora közben Hájas bizalmaskodóan Dindához fordul:

– Nosss, valamit a korrektség kedvéért el kell mondjak nektek, srácok. Szükséges megbíznunk egymásban. Látnotok kell, én szeretek tisztán játszani. Mert én ilyen vagyok – szuggerálja őket. – Nosss, a Menyét megpróbált benneteket kikerülni. Miután ti megtekintettétek Mezőszentgyörgyöt, felkeresett, hogy hagyjunk ki titeket a bizniszből. Erre az Északi is tanú.

Dinda szemei elkerekednek, homloka ráncba fut.

– A Harcsa csárdában találkoztunk a te finomítós embereddel – folytatja Hájas. – Engem természetesen váratlanul ért az ajánlata. Mielőtt közölhettem volna vele, hogy ez így nem korrekt veled szemben, és hogy ebbe én bizony nem vagyok hajlandó belemenni, az embered, Mityenka kifakadt. Azt mondta, hogy nélküled, Dindám, nincs üzletelés. Bizony!

– Az a kis geci Menyét! – sziszegi Dinda. Az arca lángol, nyúl a mobiljáért, de eszébe jut, mit ígért Hájasnak, a keze megáll a levegőben.

– Ennek ellenére én a békesség híve vagyok – közli atyáskodóan Hájas. – Tudjátok, mi az okos ebben a helyzetben? Éppen az, hogy elaltathatjuk a Menyétet.

– Ez nem menyét, hanem görény – köpi ki magából a szavakat Dinda.

– El kell vele hitetnünk, hogy nem jött össze a telephelybiznisz. Ismerjük Menyétet, ő akkor boldog, ha mások kudarcot vallanak.

Dinda lesújtva ért egyet:

– Gyuri bácsi, mondasz valamit! – Majd fanyalogva hozzáteszi: – Bánt, hogy a zsé így megváltoztat embereket. Menyétkével nemrégiben együtt paráztunk a Duna-parton, nehogy lecsapjon ránk a vám, vagy a folyami rendőrség járőrhajója. Én hülye, garanciát vállaltam érte C-nél, hogy felvehesse fedezet nélkül a milliókat. Menyéttel együtt menekültünk a Diesel-lovas akció bukásakor…

Hájas zökkenti vissza a kesergésből:

– Dindám, sokat kell tanulnod az emberekről. A többségük ilyen. Árulók – uszítja tovább Hájas. – Én úgy élem az életemet, és azt vallom, hogy a korrektség, az egyenesség mindig kifizetődőbb. Nagyon kicsike ez az ország, ismer mindenki mindenkit. Előbb-utóbb minden turpisság kiderül. Bizony! Bennem van még betyárbecsület, tudom, mi az a karakánság. Az ilyen üzletekben, mint a miénk, elengedhetetlen, hogy megbízzunk egymásban, hátat merjünk a másiknak fordítani.

Dinda hálás a sorsnak, úgy érzi, rájuk mosolygott a szerencse, végre jó emberrel kötöttek üzletet. A zsigereiben érzi, Hájas megbízható. És abban is igaza van, hogy most félre kell tennie a sérelmeit, még ha fáj is. Vállat von, megpróbálja túltenni magát a csalódáson.

Később ahányszor összefutnak Menyéttel, Dinda látványosan levegőnek nézi. Ha találkoznak az úton, Menyét villant a fénykürttel, a Kisgyerek elfordítja a fejét. Amikor Menyét rátelefonál, Dinda egyszerűen elutasítja a hívást. Menyét sokat agyal ezen. Nem hülye gyerek, érzi, valaminek történnie kellett. Körbe kell szimatolni. Résen kell lennie. Ezért menyét a Menyét: szagot fog, és ahogy tud, lecsap.

5

FEJÜKÖN CSUKLYA

A Menyét-fenyegetés, a nyomvonalbejáró légi felderítés és földi járőrök miatt Mezőszentgyörgyön a munkálatok a tervezettnél tovább húzódnak. Nem támadhatják meg a vezetéket, ahogy korábban gondolták. Hosszas ötletbörze után arra jutottak, hogy a földi feletti rácsatlakozás helyett az ipari hangárból kell alagutat ásatniuk a görényállomás alá. A költségek növekedése, munkások bevonása sok vitát vált ki, de végül a biztonság mindenkit meggyőz, hiszen így a kívülállók kíváncsiskodó tekintete elől is rejtve marad a vállalkozásuk.

Két vájárt hoznak, fejükön csuklyával, akiknek fogalmuk sincs, hogy az ország melyik részén vannak. Betont törnek a hangár szerelőaknájának falán, betájolják az irányt, százötven széles, száznyolcvan centi belmagasságú vágatot hajtanak, amit profin, minden oldalról kideszkáznak, alátámasztanak beomlás ellen, világítással, szellőztetéssel látják el. Hónapokig ásnak. A bányászok nem kérdeznek, nem társalognak a csapat embereivel, egyedül a kezük alá dolgozókat utasítgatják rövid tőmondatokkal. Amikor elérik a föld alatti távvezetéket, felveszik a pénzüket, távoznak, ahogy jöttek. Elfelejtenek mindent, amit láttak, sosem jártak Mezőszentgyörgyön.

További hónapokig tart, míg az alagút végpontjától a telep hátsó részében álló tartályokig csővezetéket építenek ki, elrejtik a talajban, és minden árulkodó nyomot eltüntetnek. A munkálatok egészen 1997 tavaszáig elhúzódnak.

Közben Menyét helyett új szállítót is találniuk kell.

6

MESTERTERV

1996 novemberében Óbudán, a Ladik utcában fejbe lövik Prisztás Józsefet, az alvilágban jól ismert vállalkozót, amint éppen beszáll fehér Jeep Cherokeejába. Jól értesültek azt beszélik, hogy Prisztás milliárdos vagyonát bűnözés útján szerezte – pénzkölcsönzések, olaj-ingatlanügyletek. Úgy hírlik, az ifjú nagymenővel, Portikkal keveredett anyagi vitába, ő intéztette el. Portik óvatos, okos gengszter, hallgat rendőr–politikus jóakarói tanácsára, és felszívódik.

Portik 2003-ig Magyarország egyik legkeresettebb bűnözőjeként szerepel a körözési listákon. Nem a Prisztás-gyilkosság, hanem olajjal összefüggő bűncselekmények miatt akarják elkapni. Mikor az elévülést követően, azaz hat év elteltével megszüntetik a keresését, előbújik, és mintha mi sem történt volna, milliárdos vállalkozóként éli tovább életét. 2012-ben tartóztatják le, Prisztás megölése miatt eljárást indítanak ellene, majd az Aranykéz utcai robbantásos merénylettel is meggyanúsítják. De ne rohanjunk ennyire előre, maradjunk a 90-es éveknél, ott, amikor Portik ugyan felszívódott, de még szabad volt.

Prisztás hullájának sajtófotója bejárja a médiát. A kiterített hulla mellett a médiafotókon és a tévébejátszásokban feltűnik egy jó kiállású, szigorú képű, fekete bőrdzsekis nyomozó. Pózol, mind gyakrabban ad interjúkat, és válik háziasszonyok millióinak kedvencévé. Imádja a kamera, ő a gyilkosságiak kiemelt főnyomozója, Oszlop Péter. Alvilági körökben csak Bőrkabátos néven emlegetik. Neki még fontos szerepe lesz a történetünkben.

Portik nincs, és mégis van. Egyszer az USA-ban látják, máskor Budapesten, a Deák térhez közeli Művészinas étteremben tűnik fel, megint máskor a Karib-szigeteken. Egyet senki nem vitat: kiváló kapcsolatban állhat a hatóságokkal. Bandájának vezetőit mind kivonják a forgalomból, legtöbbjüket olajügyletekből kifolyólag, de ő hiába áll nemzetközi körözés alatt, szabadon jöhet-mehet.

Hájasnak sem ütközik nehézségbe, hogy találkozzon Portikkal.

Átfutják hamar a Mezőszentgyörgy-projektet, Portik másodpercek alatt előrukkol a megoldással: Hájasnak a Dorkó néven ismert Tomorival kell felvennie a kapcsolatot, a továbbiakban vele bonyolítsák az üzletet. Portik dolga végeztével gyorsan ki is száll a képből, a háttérből figyeli az eseményeket.

Hájas ismeri Dorkót, ha nem is közelről, évekkel korábban, még az olajos időkben futottak össze. Menyét helyett kell egy megbízható vonal szállítani, eladni és akár megvédeni az árut, azzal együtt a vállalkozásukat. Nem árt, ha az illető neve kellő garancia arra, hogy senki ne merje majd lehúzni őket, minden simán menjen. A Portik Tomi neve ezt jelenti.

Dorkóval szintén a Művészinasban tárgyalnak. Hájas világosan beszél, Dorkó értelmes, vág az agya, könnyen szót értenek. Hájas képbe keríti Dorkót, majd még hozzáteszi:

– A kissrácok nagyon rendesnek látszanak, de… Tudod, az olajszakmában még nem dolgoztam velük. Ezért egyfajta kontrollt építenék be feléjük.

– Mondd, mire gondolsz, Gyurikám? – kérdi Dorkó óvatosan.

Hájas közelebb húzódik a mestertervével:

– Nos, nem mondanám meg a srácoknak, hogy mi ketten kapcsolatban állunk. Úgy intézném, hogy ők találjanak rád. Egy Dinda nevű kölyök keres majd fel, gondoskodom róla, hogy megkapja a számodat. Fogalma sem lesz arról, hogy közvetve én duruzsoltam a fülébe, és nekem is majd úgy adja elő, mintha ő talált volna rád.

Dorkó nem problémázik, belemegy. És minden pontosan úgy történik, ahogy Hájas kitalálta: Dinda telefonál Dorkónak, együtt mennek a telephelyre. Dorkó hoz magával egy szakit, lemennek az alagútba, dicsérik a kivitelezést. A járat vége kiszélesedik, négyen kényelmesen elférnek felegyenesedve. Tanulmányozzák a nagyjából negyven centi átmérőjű távvezetéket, az abból merőlegesen a felszín felé törő vékonyabb, görényállomású felágazást.

A Dorkóval érkező idősebb, hórihorgas pasas mindent aprólékosan szemügyre vesz, dünnyög, majd elismerően bólogat.

– Meg lehet csinálni – jelenti ki, majd lediktálja, milyen szerelvényeket kell még vásárolni ahhoz, hogy befejezzék a kivitelezést.

Dinda bőszen jegyzetel. Megkönnyebbül, hónapok munkája, rengeteg pénzük fekszik a projektben, időben, anyagiakban jócskán elcsúsznak az eredeti tervekhez képest.

– Ez mind szép és jó, de hogy a fenébe fúrjuk meg egy ekkora nyomású üzemanyag-távvezetéket? – értetlenkedik Dorkó.

És ha mindez nem volna elég, olyan anyaggal vonták be a csövet kívülről, hogy a belsejében közlekedő jeladó kapszula (a görény) a legkisebb mértékű sérülés esetén is riasszon. Ha ez megtörténik, rohannak a szakemberek a hiba feltárására, elhárítására. Ezt a problémát kiküszöbölendő, a felszálló vékonyabb csövet támadják, kínosan ügyelnek rá, hogy a fővezetékhez ne érjenek hozzá. Azt deszkával körbeburkolják, hogy még véletlenül se okozzanak rajta sérülést. Az ellenőrző görény a fővezetékben az áramlattal közlekedik, a felszállóágba nem megy fel.

Abban maradnak, hogy miután Dinda összevásárolta a szükséges dolgokat, jelentkezik. Hájas a papírozást, a céges ügyeket, a banki vonalat bonyolítja. Egészen addig elégedett Dindáék teljesítményével, míg véletlenül porszem kerül a gépezetbe. Dinda C-t küldi el, hogy vegye át a megrendelt anyagokat, és vigye le Mezőszentgyörgyre. A szerelvények átvételekor szállítólevelet írnak. A kérdésre, hogy milyen név kerüljön rá, C benyögi azt, ami elsőre eszébe jut, az egyik leggyakoribb magyar nevet: Kovács Tamás. Hájas azt hiszi, káprázik a szeme, döbbenten olvassa a nevet a papírokon. C széttárja a karját, neki honnan a fészkes fenéből kellett volna tudnia, hogy Északit pont így hívják?! Ez azért ordas nagy hiba, mert Hájas mellett Északi az, aki a saját nevével tulajdonos a mezőszentgyörgyi telepben. Hájas dühöng, szitkozódik, hogy C olyan egyszerű, mint egy faék.

Időközben a bank kifizetésének ideje is elérkezett. Hájas előtte egy hónappal begyűjti mindenkitől a tíz-tíz milliót. Dinda gyereknek még nem jöttek be a pénzei. Van vagyona, de az kocsikban, ingatlanokban, drogban, a biztosítótársaságoknál áll. Muszáj tehát az előzetesen megbeszéltek alapján Pubi segítségéhez folyamodnia.

Korábban valami közlekedési vitában Dinda kirángatta a kocsijából Pubit, és felpofozta a százhalombattai közösség legnagyobb megrökönyödésére. Pubi tekintélyes üzletembernek számított, tizenvalahány évvel idősebb a Kisgyereknél, és legalább huszonöt kilóval nehezebb. C békítette össze őket, hogy ne csinálják már, hiszen mindketten az ő barátai. Dinda és Pubi azóta fátylat borítottak a múltra, sőt, Pubi pénzeinek egy jelentős része a Kisgyerek üzleteiben forog, C garanciavállalása mellett.

Hájas zsebében landolt a begyűjtött harmincmillió, amiből a banknak csak húszat adott tovább. Összejött a terve: keresett a barátain tízmilliót, illetve a fele tulajdonjog övé a telepben. És még csak most kezdődik a nagy buli…

7

TECHNO! TECHNO!! TECHNO!!!

Mezőszentgyörgyön bográcsban rotyog a báránypörkölt, száll a grillen sütött húsok illata, fogy az ital, dübörög a techno. Trombitát tekernek, elszállnak, mariska édeskés illata terjeng. A srácok most éppen azon vihognak, hogy a két dagadt, Hájas meg a spanja, az Északi, nem mertek lemenni az alagútba, merthogy klausztrofóbiája van mindkettőnek. Valószínűbb, hogy attól féltek, hogy beszorulnak. Fetrengenek a röhögéstől.

Fergeteges a jókedv, kitalálják, hogy célba lövést rendeznek. Üres olajoshordók oldalára céltáblát karcolnak, előkerülnek a Scorpiók, dörögnek, sivítva fütyülnek el a lepattant, gellert kapott golyók.

Kitűnően szórakoznak.

Dinda meglepetést szervezett C-nek: sötétedéskor lelépnek, százötvenes tempóval száguldanak az M7-esen, Érden felvesznek két babát, irány Eger. Szomszédos hotelszobák, a lányok Dindával füvet szívnak, C marad az Egri Bikavérnél. Dübörög a techno, Dindáék szobájában buliznak, mindkét baba szolibarna, derékig érő pompás sörényűek, mandulavágású szemek, betonkemény, formás, fiatal cickók, kivillanó köldökpiercingek, farmerjeik őrjítően bevágnak, a puncik vonalai kirajzolódnak.

Techno!

Techno!!

Techno!!!

Beüt az anyag, a csajok ledobják a göncöket. Tangában és melltartóban nyomják, csápolnak, masíroznak. Csilla, az enyhén görögös beütésű, teltebb idomú szépség a másik gyönyörűség mögé táncikál, csípőből odaköröz a puncival Timike alá. Timike pucsít, forgatja, riszálja a fehér bugyis fenekét. Csilla fekete átlátszó fehérneműt visel, ágaskodó mellbimbója átböki a melltartó anyagát.

Dinda közéjük táncol, benyúl Timike melltartója alá, kibuggyantja a formatervezett cickókat. Nyelve hegyével felváltva nyalogatja a sötét mellbimbókat. A lányok közben hosszasan smárolnak egymással, a látványtól C farka megmoccan a gatyájában. Csilla kiszakad a csókból, faszállító tekintettel C felé lép, kézen fogja, átráncigálja a szomszédos szobába, és hanyatt a franciaágyra löki. Korábban egyszer már ráhajtott Csillára, de az akkor hárította azzal, hogy C nős, másrészt neki meg pasija van. Úgy tűnik, ezúttal nincsenek kifogások. Lovaglóülésben felül rá. Vadul smárolnak, közben kapkodva gombolja ki a férfi farmerét, kihámozza a bokszeralsóból a farkát, és marokra fogja. A csókból kiszakadva alámerül, szájába veszi a lüktető farkat, és behunyt szemmel, átszellemülten szopni kezdi. C oldalra billentett fejjel memorizálja a látványt, ilyeneket szokott előhívni szűkösebb időkben. Közel kerül az élvezéshez, ezért a tempót lassítandó felhúzná Csilla arcát az övéhez, a lány viszont nem enged neki, ő szeret irányítani, tovább oboázik.

Hogy késleltesse az orgazmust, C egy vágylohasztó témához folyamodik, és megkérdezi:

– Kidobtad a pasidat?

Csilla meglepetten felnéz:

– Nem. Miért?

– Csak úgy kérdem. Hogy eljöttél mégis.

– Nem, csak Timike szólt, hogy buli van. – Megvillantja csábos, nyáltól csillogó mosolyát.

Aztán csípőjével visszaemelkedik lovaglópózba, félrehúzza a tangát, és magába illeszti C farkát. Hullámozva lovagolja élvezésig.

Az orgazmus utáni szendergéséből Dinda sms-e ébreszti C-t. Kacsintós fejjel a mondat végén azt írja neki, hogy csendben menjen át. C óvatosan benyit, bedugja a fejét. Csak a fürdőszoba résnyire nyitott ajtaja mögül szűrődik némi fény a fűszagú szobába. A félhomályban Dinda háttal a falnak dőlve, szétvetett lábbal áll a franciaágyon, előtte Timike négykézláb, hosszú sötét haja szétterül a hátán, feje ütemesen jár le-föl. Dinda megint kieszelt valamit, vigyorog, akár a tejbetök.