Fordította: Dr. Both Előd

Lektorálta: Horvai Ferenc

Copyright © Stephen Hawking, 2016

A könyv első angol nyelvű kiadása a Black Holes: The Reith Lectures címmel jelent meg a Transworld (Random House) kiadó gondozásában.

A BBC Radio 4 a Tényleg csupaszok a fekete lyukak? c. műsort 2016.  január 26-án, az A fekete lyukak nem olyan feketék, mint amilyennek lefestik őket c. műsort 2016. február 2-án sugározta.

The BBC logo is a trade mark of the British Broadcasting Corporation and is used under licence.

Az illusztrációkat a Cognitive (wearecognitive.com) készítette a BBC Radio 4 számára.

Szerkesztette: Oláh Judit

Tördelés, tipográfia: Malum Stúdió

Borító: Kühne Andrea

Hungarian translation ©  Dr. Both Előd, 2017

Hungarian edition © Akkord Kiadó, 2017

Minden jog fenntartva. A könyv bármely részlete csak a kiadó előzetes engedélyével használható fel.

Elektronikus verzió v1.0

ISBN 978-963-252-154-1

Kiadja az Akkord Kiadó Kft.

www.gabo.hu

gabo@gabo.hu

www.dibook.hu

Felelős kiadó: Földes Tamás

Felelős szerkesztő: Várlaki Tibor

„A kozmológiai fizika bonyolult fogalmainak magyarázata nála a világos fogalmazás és az azon átütő értelem lebilincselő kombinációja. Elméje rendkívüli dolgokra képes.”

The Observer

„Izgalmas élmény egy ilyen kifinomult elmét követni, amint bemutatja ezeket a nagy problémákat.”

The Sunday Times

„Az egyik legzseniálisabb tudományos elme Einstein óta.”

Daily Express

„Minden bizonnyal többet tett azért, hogy az ősrobbanás elmélete és a Világegyetem kezdetét leíró képünk ellentmondásmentes és megérthető legyen, mint bármely fizikus Einstein óta.”

Newsday

„A fizika főpapja, egyike annak a maréknyi elméleti kutatónak, akik talán már a közelében járnak annak, hogy Isten gondolataiban olvassanak.”

Los Angeles Times

„Zseniális, páratlan, tragikus és diadalmas… Hawking végigvezet a modern kozmológiai gondolkodás fejlődésén Arisztotelésztől és Kopernikusztól Galilein és Newtonon keresztül Einsteinig és természetesen magáig Hawkingig.”

The Sydney Morning Herald

Stephen Hawking további könyvei

Az idő rövid története

(A Brief History of Time)

Einstein álma és egyéb írások

(Black Holes and Baby Universes and Other Essays)

Az idő rövid története – A felújított kiadás illusztrált változata

(The Illustrated A Brief History of Time)

A Világegyetem dióhéjban

(The Universe in a Nutshell)

Az én rövid történetem

(My Brief History)

Leonard Mlodinowval mint szerzőtárssal:

Az idő még rövidebb története (A Briefer History of Time)

A nagy terv (The Grand Design)

Lucy Hawkinggal mint szerzőtárssal:

George kulcsa a rejtélyes univerzumhoz

(George’s Secret Key to the Universe)

George kozmikus kincsvadászata

(George’s Cosmic Treasure Hunt)

George és az ősrobbanás

(George and the Big Bang)

George and the Unbreakable Code

George and the Blue Moon

TARTALOM

Bevezetés – írta: David Shukman

FEKETE LYUKAK: A BBC REITH-ELŐADÁSAI

1. Tényleg csupaszok a fekete lyukak?

2. A fekete lyukak nem olyan feketék, mint amilyeneknek lefestik őket

BEVEZETÉS

Írta: David Shukman

Minden, ami Stephen Hawkinggal összefügg, lenyűgözően izgalmas: a beteg testbe zárt zseni állapota; a mosolyféleség az arcon, amelynek csak egyetlen izmát képes mozgatni; jellegzetes géphangja, amellyel megosztja velünk a felfedezés örömét, miközben gondolatai a Világegyetem legbizarrabb szegleteiben száguldoznak.

Minden esély ellenére ez a figyelemre méltó ember túllépett a természettudomány szokásos határain. Az idő rövid története könyvét elképesztő, tízmillió példányban adták ki. Saját magát alakítja rövid szerepeiben a különböző népszerű filmekben és show műsorokban, meghívják a Fehér Házba, az életéről szóló film kedvező fogadtatása egyszer s mindenkorra biztosította helyét a hírességek között. Nem kevesebbet ért el, mint hogy a világ legismertebb tudósa lett.

Az 1960-as években, amikor a mozgatóidegei gyógyíthatatlan megbetegedését diagnosztizálták, az orvosok azt jósolták, legfeljebb két éve lehet hátra. Ám most, több mint fél évszázad elteltével még mindig kutat, ír, utazik és rendszeresen megjelenik a hírekben. Lucy lánya ezt a rendkívüli aktivitást azzal magyarázza, hogy apja „elképzelhetetlenül makacs ember”.

Legyen szó akár személyes történetének gyötrelmeiről vagy lelkesedéséről, Hawking megragadja a képzeletünket. Nemrég figyelmeztetett arra, hogy az emberiségnek egy sor, saját maga által előidézett katasztrófával kell szembenéznie – a globális éghajlatváltozástól a mesterségesen előállított vírusokig. Gondolatait a világ elé táró cikk a megjelenése napján a BBC honlapjának legolvasottabb írása volt.

A sors kegyetlensége, hogy egy ilyen nagy formátumú kommunikátor képtelen az emberi párbeszédre. Ha interjút ad, a kérdéseket előre el kell küldeni neki. Néhány évvel ezelőtt a munkatársai figyelmeztettek, hogy ne próbáljak meg felszínes csevegésbe elegyedni vele, mert még a legegyszerűbb kérdésekre is csak hosszú idő alatt tudja megalkotni a  választ. Amikor azonban találkoztam vele, olyannyira hatalmába kerített az izgalom, hogy önkéntelenül is kibuggyant belőlem a kérdés: „Hogy érzi magát?” – azután bűntudatot érezve vártam a válaszára. Jól érezte magát.

Cambridge-i irodájában egy tábla tele van írva egyenletekkel. A kozmológia nyelve a legelvontabb matematika. Stephen Hawking azonban páratlan módon azzal járult hozzá a tudományos kutatáshoz, hogy összekapcsolta egymással a látszólag nagyon távoli szakterületeket. Erre a legismertebb példa az, hogy ő vizsgálta elsőként a tér végeláthatatlan mélységeit az atomokat alkotó parányi, elemi részecskék kutatására kigondolt módszerekkel.

Kollégái, akik ezen a pokolian bonyolult területen dolgoznak, attól tarthatnak, hogy az átlagember soha nem lesz képes felfogni munkájuk lényegét. Hawking viszont éppen arról híres, hogy meg tudja szólítani a széles nagyközönséget is. Idén a BBC Reith-előadás-sorozatában arra vállalkozott, hogy két, egyenként tizenöt perces adásban összefoglalja mindazt, amit életében a fekete lyukak kutatásában elért. Néhány ponton megjegyzéseket fűztem a szöveghez, mert segítő kezet szeretnék nyújtani azoknak, akik kíváncsiak, de elveszítették a fonalat, mint ahogy azoknak is, akiket megigéznek a gondolatok, de idegenkednek a természettudománytól.

Azt mondják, a tények néha különösebbek a képzelet szüleményeinél. Sehol másutt nem olyan igaz ez, mint a fekete lyukak esetében. A fekete lyukak furcsábbak bárminél, amit csak a sci-fi írók elképzeltek, mégis szilárd, tudományos tényeken alapulnak. A tudós közösség csak lassanként ébredt rá, hogy a nagy tömegű csillagok saját súlyuk, azaz gravitációjuk alatt összeroppanhatnak. Csak későn szánták rá magukat annak végiggondolására, hogyan viselkedhetnek a visszamaradó objektumok. Albert Einstein 1939-ben írt egy cikket, amelyben azt állította, hogy a csillagok a gravitáció hatására nem omolhatnak össze, mert az anyag egy bizonyos ponton túl nem nyomható össze. Sok tudós osztotta Einstein sejtését. A legtekintélyesebb kivétel az amerikai John Wheeler volt, aki sok szempontból is a fekete lyukak történetének főhősévé vált. Az 1950-es és 1960-as években írt munkáiban hangsúlyozta, hogy végső soron nagyon sok csillag összeomlik, ugyanakkor rámutatott azokra a problémákra, amelyeket ez a lehetőség az elméleti fizika számára felvet.