MALCHINER M. PÉTER

AZ ÉLET HAT BÁSTYÁJA

© Malchiner M. Péter, 2021

© Open Books, 2021

Felelős kiadó Halmos Ádám

Felelős szerkesztő Jolsvai Júlia

Szerkesztő Takács Andrea

Borító- és könyvterv Kathi Zsolt

Műszaki szerkesztő Kovács Balázs Sándor

Elektronikus változat Békyné Kiss Adrien

ISBN 978-963-572-149-8

TARTALOMJEGYZÉK

A kiindulópont

A jelen világunk

VUCA-világ

A psziché

Az agy által állított csapda

A változás

Kétféle típus

A siker „titka”…

Hit

Az akarat

Törvényszerűségek

Az energia

Döntések

A gondolataink ereje

Idő

Mivel töltöd az idődet?

Életünk fázisai

Boldogság

Burn-out

Mindfulness

Kapcsolatok

Kapcsolatok II.

Kapcsolatok III.

Checklista és munkafüzet a well-beinghez

Zárszó

Az idézetek forrásai

A KIINDULÓPONT

2006-ban, egy meleg tavaszi péntek délután, egy nagyon kimerítő tárgyalásokkal teli nap után, a kollégámmal késve érkeztünk a prágai repülőtérre. A már ismert péntek délutáni tömeg fogadott. A biztonsági ellenőrzés idegölő és időrabló percei alatt az órát figyeltük: hamarosan beszállás, és még nem tudtuk, hol van a terminál, ahová minden valószínűség szerint rohannunk kell majd. Nyomás alatt az idő másodpercekre szűkül. Minden pillanat, amelyet nem tudsz befolyásolni, örökkévalóságnak tűnik. Végre megérkeztünk a kijelzőtáblához: a terminál legalább tízpercnyire van gyalog. Elkezdtünk rohanni, a koffert magunk után húzva utat törni magunknak a bámészkodó, sétáló tömegen. Egyszer csak úgy éreztem, nem bírok továbbmenni – le kellett állnom, egy lépést sem tudtam megtenni. A kollégám előttem járt, hátranézett, és nem értette, mi történik. Kívülről nem látszott az az iszonyú nyomás, amit belül éreztem. Hiába akartam, nem tudtam megmozdulni… Valahogy persze elértük a gépet. Én teljesen elgyötörve ültem az ablaknál, miközben életemben először, egyre hangosabban szólt egy hang a fejemben, egyfolytában ismételve: Miért? Miért csinálod ezt?

Ebben az időben kívülről nézve irigyelhető életet éltem. Gyönyörű család várt otthon: három gyerek és orvos feleségem, akivel akkor már tizenhét éve boldogan éltünk. Egy kifejezetten sikeres színészkarrier után, az életem második szakaszában, egy milliárdos médiavállalat vezérigazgatója voltam. Egyik héten New York, a másikon Sanghaj, a harmadikon pedig európai üzleti utakkal teltek a napjaim. Reggel sofőr várt a ház előtt. Gyerekkorom óta sportolok. Az életemet meghatározták a küzdősportok, a lovaglás és a jóga. Kívülről sikeres és boldog ember képe rajzolódott ki. Belül azonban épp elkezdtem lefelé száguldani egy lejtőn, ami az önirányítás határozott elvesztésében és testi tünetekben is megmutatkozott.

Amikor a dolgok terv szerint működnek, akkor tökéletesen vagyunk. Ha elkezdenek eltérni a normálistól, a megszokottól, akkor döntenünk kell. A pilóták ezt döntési pontnak nevezik.

Milyen pillanatokra emlékszel az életedből? A rutinpillanatokra? Amikor minden jól ment? Vagy azokra, amikor valami történt, és az változást generált. A személyiség mindig rendkívüli pillanatok hatására fejlődik. Amikor felborul a megszokott rend, és egy újnak a létrehozására kell törekednünk.

Ilyenkor az a kérdés, hogy kezembe tudom-e venni ennek az irányítását, vagy hagyom, hogy az élet hozza meg a döntéseket. Ezek a „döntési pontok” általában váratlanul, felkészületlenül érnek. Többnyire meglepődünk ezeken a hirtelen felismeréseken. Leginkább a hibázást akarjuk elkerülni, ezért nem váltunk és változunk szívesen, és ezzel követjük el a legnagyobb hibát. Nem vesszük észre a külső és belső történéseket. Elveszítjük a párbeszédet az élettel.

Kétféle párbeszéd van: a külső és a belső.

A külsőnél arra kérdezünk rá, milyen módon állunk párbeszédben MÁSOKKAL?

A belső beszélgetésben pedig azt kell elemeznünk, mennyire állunk kapcsolatban a saját életünk hat fő területével. Ezt nevezem az

ÉLET HAT BÁSTYÁJÁNAK.

Ezeknek a bástyáknak az épségén múlik az életed teljessége, ezek nélkül nem lehetsz kiteljesedett, boldog.

Ez a könyv befektetést igényel tőled, mert az olvasása közben figyelned és értelmezned kell magadat és a környezetedet ahhoz, hogy az olvasottak be is épüljenek az életedbe.

„[…] az embernek tudnia is kell, és tudnia kell, mire képes: csak így tanúsít majd karaktert, és csak akkor vihet végbe bármi tisztességes dolgot.”

SCHOPENHAUER[1]

A JELEN VILÁGUNK

Ez a könyv személyes utazásra hív, amelynek során több olyan területre is ellátogatunk, amelyeket felülnézetből talán már ismersz, de soha nem töltöttél valódi időt a megértésükkel. Olyan emberekhez kíván szólni, akik sikert és eredményeket szeretnének elérni az életükben, miközben az életük minősége is fontos nekik.

Mielőtt belevágnánk ebbe az utazásba, lényegesnek tartom egy-két fontos fogalom tisztázását, annak összefoglalását, milyen társadalmi és tudományos tények és ismeretek állnak e könyv hátterében, mi jellemzi a mostani világunkat.

Ha inkább mégis rögtön az utazást szeretnéd megkezdeni, a 24. oldalon megteheted.

Modern társadalmunkban azt az embert tekintjük ideálisnak, aki racionálisan gondolkodik és cselekszik. Sajnos ez inkább kivétel, mint szabály. A legtöbb döntést ugyanis tudattalanul és észrevétlenül készítjük elő és hozzuk meg. Végső soron a tudatosság csak azt jelenti, hogy érvekkel megerősítjük az eredményt. A tudattalanunk a főszereplő.

Nem véletlen, hogy a XXI. századi vállalatok úgy alakítják a termékeiket és szolgáltatásaikat, hogy az tudattalanul hasson a fogyasztóra. A modern működés alapja a pszichológiai hatások és módszerek eszköztára.

Napjaink életformája kimagasló követelményeket támaszt az emberi pszichével szemben. Soha nem bombázták még az agyunkat annyi ingerrel, mint manapság – és a tendencia növekszik! A tudat korlátozott képességei egyre inkább elérik a lehetséges határokat. A jelenkor szakmái a tudat legnagyobb mértékű jelenlétét igénylik. Ez az állapot gyorsan kimerültséghez vezet, ezért az agy szívesen támaszkodik az úgynevezett robotpilótára. Ennek a feladata a könnyen értelmezhető ingerek kiszűrése és automatikus feldolgozása. Ennek következtében az ingerekkel kapcsolatos döntéseinket tudattalanul hozzuk, és csak utána áramlanak tovább a tudatos gondolkodásunk irányába. Döntéshozatali helyzetben a tudatosság csak a hüvelykujjával mutat fel- vagy lefelé.

VUCA-világ

Amikor ezzel a témával elkezdtem foglalkozni, még híre-hamva sem volt a Covidnak. Aztán amikor tornádószerűen beviharzott az életünkbe, elképzelhetetlennek tartottam azt a legalább tizennyolc hónapot, amit maga után hagyott.

Az évek óta a VUCA betűszóval leírt, alapból teljesítménykényszerrel és stresszel teli világunkban a bezártság, a távolságtartás, a maszkviselés, és a mélyen megbúvó halálfélelem nyomasztó hangulatot váltott ki az emberekből. A betűszót az amerikai katonák kezdték el használni a kilencvenes években arra az esetre, amikor egy harci helyzet bizonytalan volt. Volatility: változékonyság; Uncertainty: bizonytalanság; Complexity: komplexitás; Ambiguity: kétértelműség.

Nem is lehetne ezt az időszakot jobban leírni.

A szakértők egyetértenek abban, hogy az emberiség történelmének egyik legnagyobb megrázkódtatásával állunk szemben. A digitalizáció a világ olyan kuszaságához vezetett, amely a múltban elképzelhetetlen lett volna.

A psziché

A digitális és analóg valóság között keressük az identitásunkat. Ez rettenetesen nyugtalanító, ha a személyiségünknek nincsen biztos bázisa. A megpróbáltatások ellenére, az emberi psziché évezredek óta ugyanazon elv alapján működik. És ez csak évezredek alatt tudna alapvetően megváltozni. Ez tehát elegendő ok arra, hogy a ma még érvényes és a tudósok által megerősített megállapításokat alapelvként használjuk digitális társadalmunkban is.

Az agy által állított csapda

Az énünket a tapasztalatok, a viselkedés, az emlékek alakítják. Az agyunk igyekszik a lehető legkövetkezetesebben megőrizni az információkat, a hozzáállást és a tapasztalatokat – így csökkentve a cselekvőképtelenné válás kockázatát. Ennek az a hátránya, hogy mindeközben megakadályozza a viselkedés és az attitűd jelentős változását is, hiszen még az emlékeztetőket is koherensre állítja. Nemhogy elutasítja a túl nagy változásokat, hanem következetesen negatívan értékeli őket. Ezzel visszavezetve minket egy megszokott, ám nem mindig kívánt viselkedéshez.

Nevezhetjük ezt a kognitív immunrendszerünknek is. Ez a kognitív immunrendszer a pszichénk őre.

Miért csinálja ezt? Az ismert minták és a hozzájuk kapcsolódó viselkedések felismerésével az emberi agy energiát takarít meg. Mivel az agy a testünk leginkább energiaigényes szerve, ezért elengedhetetlen az energia szabályozása. Az energiamegtakarítást támogatja a tudattalan és a tudatos elme kialakulása az evolúció során.

Utóbbit csak az észlelt információ elemzéséhez alkalmazzuk. Tehát többnyire tudattalanul és rutinszerűen cselekszünk.

A változás

A tudományos kutatások szerint egy új viselkedés akkor válik sajáttá, amikor az újonnan kialakított és már meglévő képességeket a külvilág pozitívan megerősíti. Ezért a képességeink pontos ismerete szintén döntő fontosságú.

Az önismeret elengedhetetlen a stabil személyiség számára, mert a környezeti állandóság már nem garantálható. Csak akkor változtathatom meg az életem visszatérő szokásait és alakíthatok ki működőképes kapcsolatokat, ha tisztában vagyok az erősségeimmel és a gyengeségeimmel.

„Amit nem érzékelek, és nem tudok magamról, azt másokra vetítem” – mondja Anselm Grün[2], amikor az önmagunkkal való kapcsolatba lépés fontosságáról beszél. Az önismeret tehát nemcsak a kapcsolatok fejlesztésének alapja, hanem az első lépés a személyes fejlődés irányába. Csak akkor vagyok képes tudatosan irányítani a viselkedésemet, amikor felismertem a mintáimat.

Kétféle típus

Impulzív cselekedeteinket valamilyen hiány személyes megtapasztalása előzi meg. Ha egy szükségletük nagyrészt nem teljesül, akkor a magukért felelős emberek ezt próbának élik meg. A felelősségérzetük csökkenti a túlterheltség érzetét, és lehetővé teszi számukra, hogy a nehézséget jelentő helyzetet nyugodtan és figyelmesen felmérjék. Elfogadják ezt a hiányérzetet, és kompromisszum, delegáció vagy konszenzus révén próbálják meg újra aktívan a maguk vagy mások segítségével megszüntetni. A magukért felelős emberek általában nem veszítik el az önkontrolljukat. Örvendetes, hogy ezek az emberek még a flow állapotába is eljuthatnak.

Érdekes, hogy sokan tartanak a „felelősség” szótól, mint a tűztől. Pedig a szó gyökere a „felel”. Azaz egy nehézségre, feladatra választ adni úgy, hogy beleállunk és felelőssé tesszük magunkat az eredményért.

Nem így tesznek a második típushoz tartozó, önmagukért felelősséget nem érző emberek. Ők nem akarnak felelni egy hiányérzethez vagy kielégítetlen szükséglethez kapcsolódó érzésre. Az ő válaszuk az, hogy túlterheltek, és meneküléssel, védekezéssel, támadással, dermedtséggel, megadással, erőfölénnyel vagy imponálással reagálnak. A legtöbb esetben ezek a reakciók haszontalanok. Az önirányítás elvesztésének következménye inkább erőtlenség és kimerültség lesz, amit többnyire sértések, csalódottság, nyílt konfliktusok vagy a teljes leépülés jellemez.

Mivel a VUCA-világ bizonytalansága és összetettsége az orientáció és a biztonság hiányának érzetét táplálja, ezért további készségekre van szükség e hiány tapasztalatainak konstruktív kezeléséhez. Ehhez azonban át kell alakulnunk, meg kell változnunk.

De mit is jelent a transzformáció?

1) A pszichoanalízisben az ego védekezési mechanizmusát; 2) a statisztikában a változók átalakulását; 3) az ezoterikában az átalakulást mint a tudat egyéni kibővülésének folyamatát az emberiség evolúciójának és tudatosságának magasabb szintjére (új kor).

Az utóbbi években személyesen, több ezer emberrel végzett coaching és fejlesztések idején megfigyeltem, hogy a harmadik pont egyre inkább központi kérdéssé válik az egyén és a társadalom szempontjából. Nagyon fontos felismerése a mostani életünknek, amelyet a Covid csak felerősített, hogy igény van egy új embertípusra és értékrendre. Ez a típus magasabb szintű felelősséggel, önvezetési és megújulási képeséggel bír, megpróbál támogatóbb, sokkal inkább kapcsolódó és tudatos lényként hatni a környezetére, a világra.

A lélek és a szellem fogalma nincsen olyan messze egymástól, mint ahogyan ezt sokan, főleg a sikerorientált vállalati világban képzelik. A latin spiritus, azaz spirit szó két jelentéssel is bír. Egyrészt jelenti a szellemet mint értelmet, másrészt a lélek egy szinonimája is.

A spirit különös bánásmódot és megértést igényel az élet nehéz helyzeteiben, és nagyon fontos az is, hogy tisztán lássuk, honnan és miből keletkezhet az egyensúlyvesztés, illetve mit kell tenni, hogy ismét helyreálljon.

A siker „titka”…

Szeretnék még egy titkot felfedni: olyan, hogy a „siker titka”, nem létezik. A siker titka egyáltalán nem titok, a siker tudniillik egyértelműen tudáson alapszik. Ennek a tudásnak van egy képlete is. Ez a meglepő képlet így hangzik:

SIKER = TELJESÍTMÉNYPOTENCIÁL – ZAVARÓ TÉNYEZŐK

A teljesítménypotenciált a tehetség, a motiváció, a viselkedés metszete, és még sok más lágy tényező alkotja, amelyek a személyes lehetőségeink gyűjteményét írják le.

A „teljesítmény” szótól is sokan megijednek, pedig ennek a szónak a teljes az alapja. Vagyis, aki a teljességre törekszik, annak teljesítenie is kell.

Ebből a személyes teljességpotenciálból, azaz lehetőséghalmazból egy átlagos ember élete folyamán csupán tíz-tizenöt százalékot használ fel… Micsoda pazarlás!

Azt kívánom, hogy a könyv segítségével és a magasabb szintű önismereted birtokában megfelelően és tudatosan foglalkozhass a főbb zavaró tényezőkkel, és célozd meg a teljességet, anélkül hogy több energiát kellene befektetned.

Készen állsz?

INDULUNK!

AZ IDÉZETEK FORRÁSAI

[1] Arthur Schopenhauer: A világ mint akarat és képzet. Első kötet, negyedik könyv. Fordította: Tandori Ágnes és Tandori Dezső, Osiris Kiadó, Budapest, 2007. (Sapientia humana)

[2] Bodo Janssen – Anselm Grün: Stark in stürmischen Zeiten. Ariston Verlag, München, 2017, S. 15.