HA

STÍLUS

VAN:

MINDEN VAN

© Bihari Ádám, 2020

© Jaffa Kiadó, 2020

Minden jog fenntartva!

Felelős kiadó Rados Richárd

Felelős szerkesztő Jolsvai Júlia

Szerkesztő Mörk Leonóra

Illusztrációk Friedl-Kiss Viktor és Németh Károly, Relativ

Borító- és belívterv Sipos Géza

Jaffa Kiadó • www.jaffa.hu

ISBN 978-963-475-395-7

Az elektronikus verziót készítette az eKönyv Magyarország Kft. • www.ekonyv.hu

TARTALOM

A STÍLUS

Sprezzatura by Bihari: a sztorim és a küldetésem

A sprezzatura

Gondolatok, történetek és személyes tapasztalatok

MIÉRT FONTOSAK AZ ALAPOK,
ÉS MIK AZOK?

Az alsónadrág

A zokni

Metroszexualitás: az igényes férfi szinonimája

Pedikűr, manikűr

Fogápolás, fogszabályozás

Edzés, mozgás, étkezés

Párkapcsolat, ismerkedés, intimitás

A FŐ RUHÁZATI ELEMEK

Kabátok, dzsekik

Az öltöny

Az öltönykészítés csúcsa: a bespoke kultúra

Az öltönyviselés tíz főszabálya

Szövetmagyarázat

Szövetkódex

A színek palettája

Az ing

A nadrág

A kötött darabok

Mosás, szárítás, vasalás, tárolás és a megfelelő tisztitás

A cipő

A csináltatott cipők világa

A KIEGÉSZÍTŐK

A nyakkendő

A díszzsebkendő

Az öv és a nadrágtartó

Vintage, deadstock, fast fashion es a turkáló

Az óra és a karkötő

A napszemüveg

A sál, a sapka és a kalap

A táska, a bőrönd és a pénztárca

A parfüm

A tetoválás

A LEGFONTOSABB ÖLTÖZKÖDÉSI HELYZETEK

Az esküvő

Az állásinterjú

Az étterem

Az utazás

A családi ünnepek

A céges partik

A színház

A gyász

A fesztiválok

Nyári stílusbakik

A BELSŐ STÍLUS

AZ ALAPOK, AMELYEKRE ÉPÍTKEZHETSZ

STÍLUS ÉS DIVAT

A KÖZÖSSÉGI MÉDIA
ÉS A KOMMENTEK

KÖSZÖNÉS, BEMUTATKOZÁS,
UDVARIASSÁG

AZ ELFOGADÁS

A DRESSCODE,
VAGYIS AZ ÖLTÖZKÖDÉSI PROTOKOLL

A mágikus csokor

A STÍLUS

VAN EGY ROSSZ HÍREM: ez a könyv nem fogja a stílus megoldóképletét a kezedbe adni, mert ilyen nem létezik. Viszont képes lesz rá, hogy megtanítson alapvető viselkedési formákra, a stílusos és férfias megjelenés szabályaira, az időtálló öltözködés stílusjegyeire, és bízom benne, hogy beleszövi a gondolataidba azokat a tanításokat, hogy mitől férfi egy férfi. Ez a könyv sok férfi, nő, fiatal és idős számára egyfajta útmutatóként szolgálhat, öltözködési stílustól, nemtől és kortól függetlenül. Lehet, hogy még életedben nem viseltél öltönyt, de hidd el, eljön majd az a pillanat, és akkor különösen nagy hasznát fogod venni ennek a könyvnek. Talán kamaszként még nem gondolod fontosnak, miért kellene tudnod, hogy a mellény alsó gombját sose gomboljuk be VII. Eduárd óta, de hasznos lehet az a rész, ahol elmesélem, hogyan tudsz a lányoknál bevágódni, ha az első randevúra kerül a sor. Lehet, hogy egy pénzintézet sikeres vezetője vagy, talán csúcsvállalkozó, és esetleg már az elején hátrahőkölsz, amiért le mertelek tegezni, de számodra is eljönnek majd azok a fejvakaró pillanatok, amikor vissza kell lapoznod, mert újat mutat ez a könyv. Ha pedig családanya vagy, akkor ígérem, hogy a gyerekeidnek egyfajta sorvezetőként működik majd, hogy ne kallódjanak el az úton és már fiatalon bizonyos alapokat megtanuljanak. Egyszóval ez a könyv mindazoké, akik keresik a stílusos és férfias életet, a jólöltözöttség ismérveit, és hajlandók is tenni érte.

És akkor hadd sokkoljalak tovább: a stílusnak a legkevésbé a ruhához, sokkal inkább a gondolatainkhoz van köze, ahogyan ezt az ősz hajú tervezőzseni, Giorgio Armani is megfogalmazta. Az a véleményem, hogy bármilyen ruha, bármilyen öltözködési stílus csak akkor válik a sajátoddá, ha a fejedből indul ki, és nem a pénztárcádból. A megjelenésünk, a ruházatunk, a gardróbunk mind a személyiségünk kivetülése a ruhán keresztül. A ruha önmagában semmit sem ér, egészen addig, amíg nem tölti meg valaki élettel, ezt pedig a viselés módja és az összeállítás rangjának az együttese határozza meg. És itt a lényeg, hogy viseljük, és nem hordjuk. Dunai Károly barátom szokta mondani: a ruhákat a tisztítóba hordjuk, egyébként pedig viseljük. A ruhadarabok önmagukban nem jók vagy rosszak, mindig a kombinálás és a viselés módja határozza meg, milyen az összkép, illetve hogy az számodra megfelelő-e. Mert egy bespoke (méretre készült) öltöny nem mindenki számára ugyanazt jelenti, mint ahogyan egy dizájner bőrdzseki sem. A kulcs, hogy az egyén számára mi az, ami elhozza a boldogságot, az örömet és az önkifejezés művészetét.

És itt meg kell állnom, mert ez a könyv elsősorban azoknak szól, akik az öltözködésben örömet lelnek, ugyanakkor célom a könyv útmutatásai által rengeteg új sorstársra szert tenni, akiket bevezethetek az időtálló férfiöltözködés, -viselkedés kulisszái mögé. De ha ezt a könyvet ajándékba kaptad egy barátodtól, a szüleidtől, a párodtól vagy egy üzleti partneredtől, akkor tudd, hogy jó úton jársz! És akkor most elmondom, hogy miért is írtam meg ezt a könyvet. Nagyon egyszerű: mert kérték, sőt egyenesen követelték tőlem, én pedig eleget tettem a nyomásnak. A könyv saját élettapasztalataim, szakmai tudásom esszenciája, és több tízezer komment, üzenet es kérdés alapján összeállított stílusdosszié. #hastílusvanmindenvan

SPREZZATURA BY BIHARI:
A SZTORIM
ÉS A KÜLDETÉSEM

Ha egy mondatban kellene megfogalmaznom, ki vagyok, azt mondanám, a stílus hazai rocksztárja. Rendben, de bővebben? Magyarország legnépszerűbb stílustanácsadója? Vagy az ország első számú férfi csúcsszabászatának tulajdonosa? A YouTube itthoni stílusmegmondója? Mindegyik egy kicsit. Sok éve foglalkozom üzletemberek, cégvezetők és magánszemélyek vizuális tanácsadásával, az imidzsük kitalálásával, illetve kis-, közép- és nagyvállalatoknál tartok előadásokat az öltözködés és a viselkedés témakörében. Ezzel kelek, ezzel fekszem, erről szól az életem. Ez a hivatásom, ami a szenvedélyem.

Oké, értem, de ezt hol tanítják? – kérdezik sokszor, amikor elmondom, ki vagyok és mivel foglalkozom. Ezt nem tanítják egyetemen, ezt nem tudod megtanulni, vagy születsz ezzel a képességgel, vagy nem: egyfajta tehetség ez, amit „csak” fejleszteni lehet. A személyes fejlődésemet és a tudásom mélyítését külföldi, szakmai kiállításokon szerzett tapasztalatok által, illetve a világ meghatározó stílusikonjaival történő személyes konzultációkon és rengeteg utazással érem el. Ha az időm engedi, évente kétszer részt veszek a világ legjelentősebb férfiruha-szakkiállításán, a Pitti Uomón, ahol a klasszikus és időtálló férfiöltözködés a központi téma. A helyszíne a Fortezza da Basso, Firenze emblematikus erődítménye, ahol három-négy nap alatt több inspiráció ér, mint itthon egy év alatt, ezért gondolom úgy, hogy a célzott utazás a stílus kialakulásának egyik kulcseleme. Budapest gyönyörű, imádom Magyarországot, de mi csak egy kicsi, bár csodálatos pontot jelentünk a világ nagy térképén, különösen, ami az öltözködést illeti. El kell menni Rómába, Firenzébe, Nápolyba, nem turistaként, hanem utazóként. Különösen ajánlom, hogy reggel egy jó ristretto után csak úgy menjünk sétálni, amerre az érzéseink és az ösztöneink visznek. Minél többet látunk egy kis olasz faluból vagy egy kozmopolita városból, annál többet tapasztalunk a világból, annál többet tanulunk, és annál nagyobb eséllyel érnek olyan spontán élmények, amelyekből építkezni tudunk.

Apropó, ha már Olaszország, a nápolyi férfi csúcsszabászatom és high-end stílustanácsadó stúdióm történetét majdnem elfelejtettem. Ez a Sprezzatura by Bihari. Ezt úgy hoztam létre, hogy már régóta álmodoztam arról, megmutatom idehaza, hogyan működik egy nemzetközi színvonalú méretes, azaz bespoke szabósági koncepció. Többévnyi keresgélés, utánajárás, mind a partnerek, mind a hazai igények felmérése után arra jutottam, hogy ki fogja ezt itthon megvalósítani, ha nem én. 2019 karácsonyán hoztam létre a luxus tanácsadó irodát a csúcsszabászattal. Ez egyedi stíluskoncepció, amelynek az elemei kiegészítik egymást. Egy Duna-parti prémiumingatlan egyik luxusapartmanjában működünk, szántszándékkal nem üzletben, mert így, aki oda belép, olyan privát környezetben kapja meg mindazt a törődést a tanácsadásban és az öltönykészítésben egyaránt, amitől úgy érezheti, hogy ő fontos. Minden hónapban iderepül Nápolyból az egyik legnevesebb manufaktúrának a tulajdonosa és egyben szakmai vezetője, leveszi a méretet, egy hónap múlva van az első próba, és két hónap múlva hozza a kész öltönyt, zakót, inget és egyéb kiegészítőket. Nápolyról nemcsak azt kell tudni, hogy a szívem csücske, az elmúlt öt évben jártam ott legalább tizenötször, hanem a férfi csúcsszabászat fellegvára. Én tehát nem Nápolyt hamisítom itt Magyarországon, hanem elhoztam Nápolyt Magyarországra. Küldetésem megváltoztatni a magyar utcaképet azáltal, hogy minél több fiatal és már érett férfit megtanítok a klasszikus és időtálló öltözködés és a férfias viselkedés szabályaira, az alapoktól egészen a haladó szintekig, ugyanakkor kiemelt figyelmet fordítok a jövő generációjának nevelésére, a hazai üzletembereknek pedig az elérhető legmagasabb minőséget nyújtom a Sprezzatura by Bihari szabósági ruhái és stílustanácsadói szolgáltatásom által.

A SPREZZATURA

A sprezzatura nem egy stílus, nem egy dress code-megjelölés, hanem egyfajta életfilozófia. A franciából ismerős fogalom a nonchalance, a könnyed elegancia, és talán ennek a megfelelője ez az olasz kifejezés, de igazából ez így nem teljesen igaz. Először Baldassare Castiglione 1528-ban megjelent Il Cortegiano, vagyis Az udvari ember című könyvében bukkan fel ez a különös jelentéssel bíró szó. Ez a könyv a királyi udvarok etikettjéről szól, de nemcsak arról, hogyan kell ott viselkedni, hanem a szerző az öltözködésre is kitér benne. Castiglione szerint az az ideális udvari ember, aki sikeresen őrizheti meg az uralkodója támogatását, egyformán ügyes a harcmezőn és a sportokban, a zenében és a táncban is. Ám a legfőbb jellemzője a sprezzatura, az a fesztelen könnyedség, amellyel azt a benyomást kelti, hogy mindezeket a nehéz feladatokat erőfeszítés nélkül tudja megoldani, nemtörődöm, mintegy véletlen módon, elrejtve a mögötte lévő fáradságot, tanulást, igyekezetet.

Tévedés azonban a sprezzaturát a megjelenéssel azonosítani, ez ugyanis a belsődről árulkodik. A sprezzatura nem a ruhadarabok összeállításának eredménye, hanem a gondolataidé. Egy olyan attitűd, hogy úgy tűnjön, az öltözködés neked zsigerből jön, még ha te azon reggel gondolkodtál is. A lényege ez a könnyedség, ez a játékosság, ez a fajta kitaláltság, amely természetesnek tűnik: az erőlködés nélküli spontaneitás. Ebben az olaszok verhetetlenek. Ezért mondom mindig, hogy amikor valaki elutazik Olaszországba, nézze meg az embereket! A sprezzatura nem manír, hanem a fejükben lévő gondolatok összessége. Amikor látsz egy olasz pasit borostásan, egy kicsit kócos hajjal, mintha egy egész estét végigmulatott volna, akkor ő kitalálta azt a karaktert. Nem egy másnapos éjszaka után borostás – persze az sem ritka –, hanem az egészet nagyon pontosan megtervezte, mégsem hat direktnek vagy izzadságszagúnak.

Ez a hatás egyféleképpen tud létrejönni: ha te ebben a világban valóban otthonosan mozogsz. Ha az öltönyviselés valóban a mindennapjaid része, és nem kényszerből űzöd az öltözködés című sportágat. A sprezzaturának része minden, amit stílusnak hívunk, amitől a nők hanyatt dobják magukat, és nem azért, mert öltönyt viselsz, hanem azért, ahogyan azt az öltönyt viseled. Ahogyan kombinálod a többi darabbal, például attól, hogy az ing mandzsettája nincsen begombolva. Egy olasz pasinál ez nem azért van, mert elfelejtette begombolni, hanem nála ez egy tudatos hiba. Ezt nem lehet megtanulni, vagy veled születik, vagy nem, csak fejlesztgetni lehet, ha adott benned ez a fajta kifinomultság.

Az előbb említett Pitti Uomót hozzák fel mindig a sprezzatura legjobb példájaként, ami a világ legjelentősebb férfiluxus-szakvására. Itt nem a nagy divatmárkák vannak jelen, hanem elsősorban az olasz szabósági cégek, a világ legjobb ingkészítői, a világ legjobb öltönykészítői, cipőkészítői és kisebb manufaktúrái. Minden évben kétszer rendezik meg Firenzében, egyszer januárban és egyszer júniusban. Ilyenkor Firenzébe érkezik egyszerre százezer stílusőrült, ami eléggé megterheli a várost. Miközben amúgy is Firenze a világ egyik legjobban öltözött városa, ilyenkor igazi stíluskavalkád hullámzik az utcákon mindennap. Látsz rengeteg színes, hangos, magamutogató stíluspávát, ők a Pitti Uomo pávái, de a sprezzatura nem az, hogy hivalkodóan öltözködsz. Nagyon kevesen értik, miről van szó.

A sprezzatura legjelesebb képviselője, nem is kérdés, Gianni Agnelli volt, a Fiat elnöke. Az unokája is jól képviseli ezt a vonalat, de azért a nagypapának nem ér a nyomába. Agnelli viselt elsőként hasítottbőr-bakancsot öltönyhöz, azért, mert az egyik lába rövidebb volt, mint a másik, és a bakancsának a magasított sarokrészével ezt ki tudta balanszírozni, így nem látszódott. De ő ebből geget csinált, és még ezer ilyet talált ki, viszont őutána az ingmandzsettán kívül órát viselni szerintem nem sprezzatura, nem stílusgeg, hanem majmolás. A sprezzatura lényege a következetesség. És ha méltósággal képviseled, akkor a karaktered szerves részévé válik.

A sprezzatura viszont nem csak az öltönyös megjelenésre vonatkozik, ez kiemelten fontos. Éppúgy lehetsz átütő egy casual (laza, hétköznapi) összeállításban, mint egy feszesebb business lookban. A lényeg, hogy a megjelenésednek kellő íze és zamata legyen, ezt pedig csak és kizárólag a fejedben lévő rafinériával tudod megvalósítani, ide a pénztárca önmagában nagyon kevés.

Apropó, mindenképpen be kell ide szúrnom egy filmes ajánlást, ugyanis a sprezzatura mozgóképes bibliája A nagy szépség című film, amit Paolo Sorrentino a tőle megszokott biztos kézzel varázsolt a szélesvászonra. Toni Servillo ösztönös, tűpontos, de közben mégis könnyed alakítása annyira pikírt és emlékezetes, ami olyan ívet ad a filmnek, amin csak végig kell suhanni. Minden benne van ebben a filmben, amiről a sprezzatura szól. Jep karaktere üdítő színfolt, aki nem veszi túl komolyan magát, sem az életet. Kellően ironizál, és pont annyira csíp a jelenléte, hogy az még kifejezetten jólesik.

Ha ezt valaki megérti, akkor megérti azt is, hogy az öltözködés nem kín. Akkor tud az öltözködés öröm és siker lenni, ha minden napnak úgy indulsz neki, hogy „ó, alig várom, hogy felvehessem ezt a ruhát”. Szerintem ez a titok. A stílus nemcsak arról szól, hogy a ruhákat felveszem és elkezdem jól kombinálni egymással, hanem ez egy attitűd. Ez magyarázza meg azt is, hogy a stílust nem lehet megvenni. Azért, mert úszol a pénzben, még nem biztos, hogy a sprezzatura szellemiségét valaha is birtokolni fogod.

A fentiek fényében, gondolom, már egyértelmű és világos, miért neveztem el a bespoke szabóságomat Sprezzatura by Biharinak. Nem véletlen, hiszen én ebben az életfilozófiában hiszek, és ennek szellemében élem a mindennapjaimat. Az a fajta szabósági koncepció és high-end stílustanácsadó stúdió, amit megálmodtam, ennek a szellemiségében jött létre, ahol egyedülálló módon valódi, hamisítatlan nápolyi bespoke öltönyöket, zakókat, ingeket és egyéb kiegészítőket lehet megvásárolni, illetve méretre készíttetni. Egy hely, ahol a jókedv, az öltözködés szeretete és az edukáció találkozik.

GONDOLATOK, TÖRTÉNETEK
ÉS SZEMÉLYES
TAPASZTALATOK

A történelem folyamán az öltözködés mindig egyfajta életérzést, életminőséget és társadalmi rangot volt hivatott megmutatni. A szép ruha rangot adott, megkülönböztette az embereket. Azt látom, hogy ma ebben a nagyon fellazult, elpuhult, de írhatnám, hogy férfiatlan világban nem fordítunk kellő figyelmet a megjelenésünkre, legalábbis itthon egyértelműen ez a szomorú helyzet. Természetesen nem kell mindenkinek kézzel varrott kétsoros öltönyben masíroznia a Bazilika környékén, de az biztos, hogy ma nagyon könnyen megmagyarázzuk, miért vagyunk slamposak és igénytelenek. Mert sajnos azok vagyunk. Az a helyzet, hogy ideje lenne már kezdeni valamit ezzel a kelet-európai szégyennel, amivel a lelkünkben élünk. Mert nem tudom elfogadni, hogy a magyar férfiak gyengébbek, rosszabbak lennének, mint nyugat-európai társaik.

Talán ez az egyik oka annak, amiért megírtam ezt a könyvet. Ez a könyv tanítani akar, és nem kioktatni. Segíteni akar, és nem földbe tiporni. Ugyanakkor kellő feszességgel, humorral és néhol keményebb odamondással figyelmet is akar magának. És ami a legfontosabb: nem magamnak írtam, hanem nektek! Azoknak a férfiaknak, srácoknak, akik szeretnének az öltözködés által üzleti és magánéleti sikereket elérni, a női szíveket meghódítani és szülőként a gyerekek előtt jó példával elöl járni. Ebben lesz hű társad ez a könyv, ezt megígérem. Ehhez viszont elengedhetetlen, hogy néha kilökjelek a komfortzónádból a szavaimmal és a példáimmal. Nem fog mindig tetszeni, de nem is én akarok szimpatikus lenni, hanem azt szeretném, hogy a könyvet szeresd meg a végére. Néha tükröt tartok majd, de ha nem tetszik a kép, ne a tükröt törd össze, hanem változtass a benne látható képen. A célom, hogy mire a végére érsz, kialakuljon egy kép rólad, saját magadról, a személyiségedről és a stílusodról. Ha farmerben érzed jól magad, egy tornacipőben meg fehér pólóban, attól még lehetsz átütő és vonzó férfi! De milyen az a farmer, milyen az a póló és milyen az a cipő? És itt nem a márkára gondolok, hanem arra, hogy ápolt legyen, passzoljon a mérete, tiszta legyen, és a karakteredet jól írja le. Ez az origó, innen indulunk. Ha ez megvan, akkor tudunk arról beszélni, hogy ha öltönyt vásárolsz vagy csináltatsz, akkor milyen legyen: Esterházy-kockás vagy krétacsíkos? Egysoros vagy kétsoros?

Sokan és sokszor írjátok üzenetekben és kommentekben, hogy elvben értitek a régi szokásokat, de a világ modernizálódott. A világ megváltozott, értem. Nem az idő kerekét szeretném visszaforgatni, csupán felhívni a figyelmet, hogy a tradícióknak pontosan az értékek megőrzéséről kell szólniuk.

Hadd mondjak egy személyes családi példát: nálunk a vasárnapi ebéd, amelyen részt vesz az egész család, mindig ünnep. Felöltözünk, nem melegítőben ülünk le a szépen megterített asztalhoz, amelyet friss virág díszít, gyertyák, porcelán étkészlet és ezüst evőeszköz. De a két legfontosabb dolog: édesanyám főztje és az, hogy együtt a család. Jókedv, humor és tartalmas beszélgetések jellemzik ezeket az eseményeket, mindez olaszos temperamentummal fűszerezve. A végén, amikor mindenki elfogyasztotta az ebédjét, felállunk, anyukámat megpusziljuk, és megköszönjük neki, hogy főzött. Nem vagyunk arisztokraták, nem folyik kék vér az ereinkben, nem urizálunk, és legfőképpen nem játsszuk meg magunkat. Egyszerűen ez a normális, amit a szüleim és a nagyszüleim teremtettek meg számunkra. Ez így van, amióta az eszemet tudom. És attól, hogy a világ más lett a születésem óta eltelt harminchat év alatt, az én családomban a tradíció fontossága szent és érinthetetlen maradt.

Az öltözködés attól is szép, hogy szimbólumai ugyanazzal a kiemelt jelentőséggel bírnak már sok évszázad óta. Ilyen például a fekete csokornyakkendő (kézzel kötött, erről majd később részletesen beszélek), ami több mint száz éve ugyanazt jelenti. A szmokingnak ma is ugyanazok az alaki, formai követelményei, mint anno. Egy stílusos férfi legyen tisztában vele, hogy mitől szmoking egy szmoking! Ez sem kivagyiság, hanem annak a jele, hogy megtisztelem a férfilétet, mert ki tudja, mikor lesz szükségem erre az információra. A tudás hatalom, még akkor is, ha nincs rá szükségünk nap mint nap. Sokszor megkérdezik tőlem, hogy ha kiköltöznék külföldre, ahol azt sem tudná senki, kicsoda Bihari Ádám, akkor is így öltözködnék-e. A válaszom mindig határozott igen, mert ez rólam szól, a saját boldogságomról, amit a ruha által tudok a legjobban kifejezni. Egy stílusos férfi magának, maga miatt öltözködik, nem társadalmi elvárás alapján vagy munkahelyi nyomásra, esetleg a párja unszolására. Mert magának akar tetszeni, és ezzel boldogságot és örömet okozni magának. Aki a környezete végett öltözködik, hogy megmutassa, hogy ő is valaki, az mindig maníros és izzadságszagú hatást ér el. Az ember belső békéje – vagy annak hiánya – mindig kiütközik a ruhán keresztül.

Azért is érdemes körülnézni a világban, hogy lássuk, Európában az öltözködés a mai napig kiemelt szereppel bír, ugyanis szerves része a kultúrának, és ez nem csak pénzkérdés. Ha bespoke öltönyt szeretnék magamnak varratni, az már pénzkérdés is, de ahhoz, hogy a ruhám és a cipőm tiszta legyen, hogy kellemes leheletem legyen, hogy finom illatom legyen, nem kell pénz, csupán igény. Ha ez nincs meg, akkor nem tudunk továbblépni. Ezek az alapok. És erre nagyon sokszor nem fordítanak kellő időt, energiát itthon a férfiak, mert azzal nem lehet kérkedni, hogy én a legjobb fogkrémmel mosok fogat. Erre nem lehet egy társaságban büszkének lenni, pedig lehetne. Arra viszont igen, hogy itt az arany Rolexem, mert arról mindenki tudja, milyen drága. És bocsánatot kérek, de a stílus nem megvehető, sem tárgyak, sem eszközök által. Sőt, nem is kierőszakolható, csupán alapos önismerettel és következetesen felépített munkával elsajátítható annak, de csakis annak, akiben ott van az a bizonyos plusz. Ez nem lesz mindenkinek a kiváltsága, de attól még jól öltözött lehet szinte bárki, mert annak igenis megvannak az elméleti és gyakorlati kritériumai.

Az egyik ügyfelem egy nagyon magas beosztásban dolgozó közgazdász, elképesztően okos fickó. Megkértem, magyarázza el, mi az oka, hogy ha megjelenek egy húszmilliós autóval, az nem éri el az ingerküszöböt, de ha drága órát vagy nápolyi bespoke öltönyt viselek, az kivágja a biztosítékot. Holott az óra hárommillió forint, az öltöny meg egymillió, nem húsz, mint az autó. Vajon ez miért van? És erre mondott egy nagyon érdekes dolgot: azért, mert az órát vagy az öltönyt ki kell fizetned ott helyben, azonnal. Ott nincs hitel. Lehet valakinek húszmilliós autója hitelből, lízingből. De amikor látnak valakinek a kezén egy drága remekművet, látnak rajta egy drága öltönyt, akkor azt mondják magukban, hogy ez a pasi letett hárommilliót egy összegben! Érdekes, nem?

Gyakran kérdezik tőlem, mitől stílusos valaki. Pofonegyszerű a válasz. Attól, hogy gondolkodik, hogy minőségi életet él, és integritásban áll a cselekedeteivel és a szavaival. „Mondd azt, amit csinálsz, és csináld azt, amit mondasz.” Miért van az, hogy az egyik férfi olyan átütő leningben, bermudában és szalmatalpú cipőben, hogy nem tudod róla levenni a szemed, miközben az öltönyös, nagyon gazdag emberek mellett úgy elmész, hogy szinte észre sem veszed őket? Mintha ott sem lennének. A ruha önmagában nagyon kevés, a külsőnk a belsőnknek a kivetülése, árulkodik a gondolatainkról, az érzéseinkről. A jólöltözöttség mindig sikert szimbolizál, még nem találkoztam jól öltözött, stílusos pasival, aki ne lett volna sikeres. A könyvem célja, hogy tanítson. Humorosan, érthetően és kellő öniróniával, ami a személyiségem egyik védjegye.

Egy férfi ne jöjjön zavarba például színházban, étteremben vagy a társas viselkedés alapvető szabályait illetően. Mert most bizonyos alaphelyzetekben azt látom, hogy összeomlik a szoftver. Holott egy férfi megítélését a magabiztossága adja, ha ezekben a helyzetekben komfortosan érzi magát. És ennek egyetlenegy titka van, hogy meg kell tanulni a szabályokat, és gyakorolni kell. Ez azzal a következménnyel jár ugyan, hogy hibázunk, de ettől nem kell félni, sőt törekedni kell arra, hogy minél többet a komfortzónán kívül mozogjunk, mert az átütő, markáns változás mindig ott történik. Egy másik példa: a férfiak nem tudnak és nem szeretnek maguknak vásárolni. Bemennek az üzletbe, és teljes a tanácstalanság, megy a toporgás, pont úgy, mintha egy hangyabolyba léptek volna bele. Nagyon sikeresek a szakmájukban, de ha kikerülnek a megszokott közegükből, akkor végük. Én azt mondom az ügyfeleimnek is, hogy az a kasztráció első jele, amikor elviszed a párodat, a feleségedet magaddal vásárolni, és elhangzik az a bizonyos kérdés, hogy drágám, szerinted ez jól áll, ezt megvegyük? És a nők ott állnak tanácstalanul, szegényekre rá van dobva ez a teher, és végül jobb híján mondanak valamit, de nem szakmaiságból, pusztán a nyomás hatására, egyfajta rájuk kényszerített kötelességtudatból. Van, akinél ez még lelkesedéssel is párosul – na, az aztán igazán veszélyes és drága félrevásárlás tud lenni! Pedig sok kifejezetten jó ízlésű nő van, de a férfiöltözködéshez ettől még nem értenek. És kérdezem én: miért is kellene érteniük hozzá? A férfi feladata felöltözni, a nőknek egy dolgot engedünk meg, hogy levetkőztessenek minket.

Példaképek

Sajnos itthon a közéletben, a művészvilágban vagy éppen a társadalmi elit főszereplői között igen kevés a példamutató férfi, aki az öltözködése, megjelenése által is stílust teremt. De mit is értek ezalatt? Hol vannak azok a színészóriások, akik a civil életükben is megadták a módját az öltözéküknek, vagy azok a tanárok, professzorok, akik a következő generációk előtt követendő példával járnak elöl, és nem hajléktalannak öltöznek – bocsánatot kérek, nem tiszteletlenség, hanem a diákok szavait idézem vissza –, vagy az az értelmiségi polgári réteg, amelyről anno Márai ódákat zengett? Sajnos a slamposság, a nemtörődömség és a kulturálatlanság is elhatalmasodni látszik ezzel a nagyon „kezsüel” (casual) életérzéssel, amit a divatvilág felettébb erőszakosan rákényszerít a társadalomra. Ezáltal a „nagyok” is elkényelmesednek és elslamposodnak, pont úgy, mint a közélet. Számomra mindig is fontosak voltak azok a példaképek, akiktől lehet tanulni, felnézni rájuk, és követni lehet őket az úton. Ha elfogadjuk, hogy az öltözködés része a gondolatainknak, akkor jelentem, nagy bajban vagyunk. Hiszen a történelem és a civilizációnk is megmutatta már több évszázada, hogy az öltözködés a társadalmi rangok, kasztok egyik vizuális mércéje. A jó hír, hogy az elegancia sosem megy ki a divatból. Az elegancia és a jólöltözöttség a kultúra szerves része volt, van, és bízom benne, hogy lesz is. A következő fejezeteket a belső értékekre, viselkedési formulákra és a klasszikus ruhatár elemeire építettem fel, ezek számomra értéket és mértéket adnak ebben a zavaros világban.