Clare Connelly

Az eszkortlány

Tara Pammi

Nyolc év után

Scarlet Wilson

A szexi felföldi doki

Minden jog fenntartva. Jelen kiadvány bármely részét tilos a kiadó írásos engedélye nélkül módosítani, sokszorosítani, bármilyen elektronikus vagy gépi formában és egyéb módon közzétenni vagy terjeszteni, beleértve a fénymásolást, felvételkészítést és mindenfajta információtároló vagy -visszakereső rendszert; kivételt képez a kritikus, aki kritikájában rövid szakaszokat idézhet belőle. Ez a kiadvány a Harlequin Enterprises ULC-vel létrejött megállapodás nyomán jelenik meg. Jelen mű kitalált történet. A nevek, személyek, helyszínek és események a szerző képzeletének termékei, vagy fiktív módon alkalmazza őket. Bármely hasonlóság élő vagy halott személlyel, üzlettel, vállalattal, eseménnyel vagy helyszínnel teljes mértékben a véletlen műve, és nem a szerző szándékát tükrözi.

§ All rights reserved including the right of reproduction in whole or in part in any form. Without limiting the generality of the foregoing reservation of rights, no part of this publication may be modified, reproduced, transmitted or communicated in any form or by any means, electronic or mechanical, including photocopy, recording or any information storage and retrieval system, without the written permission of the publisher, except for a reviewer, who may quote brief passages in a review. This edition is published by arrangement with Harlequin Enterprises ULC. This is a work of fiction. Names, characters, places and incidents are either the product of the author’s imagination or are used fictitiously, and any resemblance to actual persons, living or dead, businesses, companies, events or locales is entirely coincidental and not intended by the author.

© Clare Connelly, 2021 – Vinton Kiadó Kft., 2025

Eredeti címe: Crowned for His Desert Twins (Harlequin Mills & Boon, Modern Romance)

Magyarra fordította: Kiss Klára

© Tara Pammi, 2021 – Vinton Kiadó Kft., 2025

Eredeti címe: Returning for His Unknown Son (Harlequin Mills & Boon, Modern Romance)

Magyarra fordította: Kiss Klára

© Scarlet Wilson, 2019 – Vinton Kiadó Kft., 2025

Eredeti címe: Tempted by the Hot Highland Doc (Harlequin Mills & Boon, Medical Romance)

Magyarra fordította: Kiss Klára

Nyomtatásban megjelent: a JÚLIA KÜLÖNSZÁM 127. számában, 2025

Átdolgozott kiadás

ISBN 978-963-540-964-8

- Kép: Shutterstock

Júlia különszám a Vinton Kiadó Kft. időszaki kiadványa.

A HARLEQUIN ® és ™ a Harlequin Enterprises Limited vagy a konszern leányvállalatai tulajdonában álló védjegy, amelyet mások licencia alapján használnak.

Magyarországon kiadja a Vinton Kiadó Kft., 2025

- A kiadó és a szerkesztőség címe: 1118 Budapest, Szüret u. 15.

- Felelős kiadó: dr. Bayer József

- Főszerkesztő: Vaskó Beatrix

- Telefon: +36-1-781-4351; e-mail cím: info@vintonkiado.hu

Kiadónk újdonságairól, a megrendelési lehetőségekről honlapunkon is tájékozódhat:

www.vintonkiado.hu

Az e-book formátumot előállította:

www.bookandwalk.hu

Clare Connelly

Az eszkortlány

ELŐHANG

Az elegáns szálloda bálterme tele volt azokkal az ilyen helyeken megszokott emberekkel. Amerika elitje ma Manhattanben ünnepelt. Báli ruhás nők és öltönyös férfiak beszélgettek, nevetgéltek.

– Felség?

Egy pincér idegesen közeledett a kezében tálcával. Rajta egyetlen pohár scotch.

Khalil cinikusan elmosolyodott. A világ másik felén is megelőzte a híre. A könyörtelen herceg. Mindig is így hívták, vagy csak a Fatima-ügy óta? Mindenesetre az akkori események megkönnyítették számára, hogy olyannak lássa az embereket, amilyenek valójában – és megnehezítették, hogy elrejtse a megvetését.

Kurta biccentéssel átvette a poharat, és a pincér megkönnyebbülten elsietett.

A scotch erős volt, citrusos ízzel – ahogy Khalil szerette. Félig unottan, félig türelmetlenül a tekintete körbejárja a termet. Ez nem az ő világa. Csak időpocsékolás, semmi más…

Egy széles kétszárnyú ajtót pillantott meg, és kihúzta magát teljes egy méter kilencvennyolc centis magasságában. Diplomáciai megfontolásokból szánta rá magát erre kurta látogatásra, de most elnézést fog kérni, és távozik.

Abban a pillanatban meglátta a nőt.

Khalil megbabonázva állt ott, és önkéntelenül megfeszítette a vállát. Adrenalin lüktetett az ereiben, miközben a legszebb nőt bámulta, akit valaha látott. Magas és karcsú volt, szőke haját kontyba tűzte a tarkójánál. Mélykék estélyi ruhát viselt.

Mosolygott. Mindkét arcán gödröcskék jelentek meg, és a szeme csillogott.

Khalil felhajtotta a maradék whiskyjét, és úgy döntött, hogy odamegy hozzá. Csak futó pillantást vetett a nő partnerére. Bárki is az, nem számít. Khalil el Abdul sejket, a Közel-Kelet egyik leggazdagabb országának uralkodóját nem érdekelték az ilyen semmiségek. Még soha nem utasította vissza egyetlen olyan nő sem, akit megkívánt. Eszébe sem jutott, hogy ez megtörténhet.

A szőke ismét elmosolyodott. Khalil kissé összehúzta a szemét, és a nő kísérőjére nézett. A férfi háttal állt neki. Szőke volt, körülbelül egy fejjel alacsonyabb, mint a sejk, tehát körülbelül ugyanolyan magas, mint a nő. Frakkot és fényesre pucolt cipőt viselt. Amikor egy kicsit elfordította a fejét, Khalil megdöbbent.

Soha nem felejtett el egyetlen arcot sem. És minden oka megvolt rá, hogy erre az arcra emlékezzen, hogy gyűlölje.

Ethan Graves valaha a barátja volt. Khalil sokra tartotta a férfit, és bemutatta őt az unokahúgának, Astridnak, aki szinte olyan volt neki, mintha a testvére lett volna. És Ethan tönkretette a lány életét.

A bűntudat ismerős érzése támadt fel Khalilben. Nem tudott úgy ránézni Ethanre, hogy ne gondoljon Astridra. Bárcsak ne mutatta volna be őket egymásnak! Bárcsak rájött volna, mi folyik, mielőtt túl késő lett volna…

Olyan erősen szorította a kezében lévő poharat, hogy az majdnem összeroppant. Gyorsan letette az asztalra, és alaposan szemügyre vette a párt.

A szíve hevesen vert. Egyetlen embert sem gyűlölt jobban ezen a világon, mint Ethan Gravest. Azt akarta, hogy szenvedjen. Mindig is remélte, hogy bosszút állhat az unokatestvére miatt, és most az ölébe hullik a lehetőség.

Semmitől sem riad vissza, hogy Ethant megbüntesse. Még attól sem, hogy elcsábítsa gyönyörű szerelmét…

1. FEJEZET

– Egy pávákkal teli teremben maga az egyetlen egzotikus madár – suttogta a lány mögött egy mély hang, észrevehető akcentussal.

Még mielőtt India megfordult volna, a karján felálltak a finom pihék. Arra számított, hogy egy újabb unalmas, bankár típusú fickóval találkozik. Ehelyett…

Elakadt a lélegzete, amikor meglátta ezt a gyönyörű férfit. Magas volt, széles vállú és sötét bőrű. Fekete haja az inge gallérjáig ért, markáns szemöldöke sötét volt. Klasszikus állán borosta ütközött ki, telt ajka és egyenes orra volt. A szeme barna, fekete és aranyszínű pöttyökkel. A szempillák sűrűek és sötétek.

India egy pillanatra elfelejtette, hogy ki ő, és mit keres itt.

De az amnézia csak átmeneti volt.

India most is dolgozott. Nem engedhette meg magának, hogy elszúrja ezt – vagy bármely más megbízást. Így udvarias, bár érdektelen arcot vágott.

– Köszönöm – mondta, és visszafordult a bárpult felé. Ugyanebben a pillanatban egy nő tolakodott eléje, és rendelt. – A fenébe! – motyogta India alig hallhatóan.

– Mit szeretne inni?

Az idegen hangja lágyan, bársonyosan szólt.

– Intézem – válaszolta távolságtartóan. – Mindjárt én következek.

– Az előbb is maga volt soron.

India ránézett a férfira.

– Igen. És ha nem tereli el a figyelmemet, már rendeltem volna.

Khalil elismerően mosolygott.

– Nem bánja?

– Mit?

– Hogy segítek rendelni.

– Ó! – India a bárpult előtt szorongó emberekre pillantott. Nem várakoztathatja meg Ethant. – Miért is ne?

Amikor az idegen kezét a hátára tette, az érintés sokkolta a lányt. A teste ösztönösen reagált, szinte lángolt a bőre. Meglepetten nézett a férfi szemébe.

Khalil talált egy kis rést a pult előtt. A következő másodpercben betolta maga előtt Indiát, miközben szabad kezét felemelte.

A pincérnő azonnal észrevette.

– Jó estét, uram, hozhatok valamit inni?

– A hölgy rendelni szeretne.

Gyengéden végigsimította az ujjaival India hátát. A lány zavartan megszólalt:

– Egy ásványvizet kérek, de pezsgőspohárban, és egy pohár pinot noirt.

– És önnek, felség? – kérdezte a pincérnő.

India összerezzent. Felség? A férfira meredt. Kétségtelen, hogy a férfi ezekben a körökben otthonosan mozog. Ő viszont csak alkalmi vendég, az ügynökségtől kapta a megbízást.

Nemrég kezdett el dolgozni náluk. Tizenkét hónappal ezelőtt összeomlott az egész világa. Azóta mindent megtett, hogy megéljen. Mindent, ami szükséges ahhoz, hogy imádott öccse tovább tanulhasson. Nem engedheti meg, hogy diploma nélkül hagyja el az egyetemet.

– Szintén ásványvíz, de nem pezsgőspohárban.

– Felség? – visszhangozta India, miközben a pincérnő az italokról gondoskodott.

– Igen.

A lány szeme résnyire szűkült.

– Talán egy királyi család tagja?

– Nagyon úgy tűnik.

– Szándékosan titokzatoskodik?

– Még soha senki nem hányta ezt a szememre.

– Talán nem a jelenlétében.

Khalil felnevetett. India beleborzongott ebbe a nevetésbe. Titokban örült, hogy egyre több vendég tart a bárpult felé, mert az újonnan érkezők egy kicsit közelebb tolták őt a magas, széles vállú idegenhez.

– Ki maga?

– A nevem Khalil.

– Szólítsam felségednek?

– Nem, nem lenne helyénvaló.

India összeráncolta a homlokát.

– De ha király…?

– Még nem vagyok király – válaszolta Khalil kissé hűvösen. Majd lehajtotta a fejét, és az ajkát a lány füléhez közelítve suttogta: – Inkább a nevemet hallanám a szájából, mint a címemet.

Volt valami a hangjában, ami teljesen kizökkentette Indiát a lelki egyensúlyából. Forróság áradt át szét a testében, és a hasában összpontosult. Érezte, hogy a mellbimbója felágaskodik, és nekinyomódik a ruhája puha selymének.

Khalil most a pillantását a lány szájára szegezte. India ajkai mintha maguktól nyíltak volna meg. A szíve úgy dobogott, mintha maratont teljesített volna, és a szája bizsergett. Teljesen ismeretlen érzések törtek rá. Itt, a New York-i előkelő társaság bálján, miközben Ethan néhány méterrel arrébb várakozott, és jelentős összeget fizetett az idejéért. India ennek ellenére csak a mellette álló férfira tudott gondolni.

– Khalil – suttogta.

A férfi szemében félreérthetetlenül felvillant a vágy, és a lány gyomra elszorult.

– A maga neve…? – kérdezte Khalil a parancsolgatáshoz szokott ember hangján.

– Ööö… India.

– India.

A férfi a hátáról a lány csípőjére csúsztatta a kezét, és egy kicsit közelebb húzta magához.

– Örülök, hogy megismerhetem.

– Az italok, hölgyem – mondta a pincérnő.

India visszament volna pulthoz, ha ez a tömegben lehetséges lett volna.

Nincs más választásom, maradnom kell, legalábbis egyelőre, gondolta. Nem bánta, mert nem akart eltávolodni Khaliltől.

– Hagyja a poharakat a pulton! – szólt a férfi anélkül, hogy levette volna a szemét India arcáról. – Meséljen magáról!

– Azt hiszem, sokkal érdekesebb lenne fordítva.

– Miért?

– Nos, ez az első alkalom, hogy egy királyi család tagjával találkozom.

India felhúzta a bal vállát, majd ismét leeresztette. A gesztus a férfi tekintetét a váll bársonyosan sápadt bőréről a dekoltázsára terelte.

India élesen belélegezte a levegőt, miközben pillangók repkedtek a gyomrában. Félreérthetetlen, hogy ez a férfi érdeklődik iránta. De ami még inkább sokkolta, az a saját reakciója volt.

– Maga pedig az első India nevű nő, akivel valaha találkoztam.

India elpirult. Khalil egyszerűen elbűvölő. Ami kész katasztrófa!

Legalábbis rendkívül kellemetlen. Elvégre egy másik férfival jött ide, és nem azért fizetik, hogy flörtöljön. Élénken el tudta képzelni, ahogy Ethan – aki az első benyomások alapján bárdolatlan fickónak tűnt – panaszt tesz az ügynökségen, ha meglátja, hogy ő mással beszélget. Különösen egy ilyen rendkívüli megjelenésű férfival, akinek a többiek a nyomába se érhetnek.

– Úgy vélem… – kezdte vonakodva, és ujjait a két pohár köré kulcsolta –. hogy maga élettörténete érdekesebb az enyémnél. – Halványan elmosolyodott. – De sajnos nem maradhatok, hogy meghallgassam. Nem egyedül vagyok itt.

A férfi szemében felvillant valami. Bosszúság? Türelmetlenség? Ingerültség? India meg tudta érteni, de a munkája számára rendkívül fontos volt. Fejben már elköltötte a ma esti honoráriumát. A tandíjról szóló levél gondolatára elöntötte a verejték.

– Inkább a kísérőjével szeretnél lenni? – kérdezte Khalil magabiztosan.

Milyen érzés ilyen öntudatosnak lenni? Ó, persze hogy igaza van a férfinak. India sokkal szívesebben lett volna vele. De ez munka, ezért félre kell tennie a saját igényeit.

– Valaki mással jöttem ide.

– Ez nem jelenti azt, hogy vele is kell távoznia.

– De igen, pontosan ezt jelenti.

India lesütötte a szemét. Éppen ma van a huszonnegyedik születésnapja… Milyen szívesen váltaná valóra a saját kívánságát, csak most az egyszer!

Általában nagyon magányos volt. Annak idején az anyja, a mostohaapja és az öccse vették körül. Ma Jackson felhívta, és majdnem egy órán át beszélgettek, és örült, hogy a testvére ilyen jól van. De általában csak India volt a nagy, üres házban, tele a család egykori emlékeivel. Emlékekkel arról az életről, ami örökre elmúlt.

India most felemelte a fejét, és sajnálkozva elmosolyodott.

– Örülök, hogy megismerhettem, felség.

– Kértem, hogy szólítson Khalilnek! – emlékeztette a férfi lágyan, és gyengéden az álla alá tette a jobb kezét, hogy a lány szemébe nézzen.

A világ mintha megszűnt volna, és csak ők ketten voltak téren és időn kívül.

– Nem szólíthatom sehogy – válaszolta India. A szándéka ellenére ez nem hangzott olyan határozottnak, mint kellett volna. – Mennem kell.

– Ezt akarja?

– Ne kérdezze folyton!

– Már megtettem volna?

– Többé-kevésbé. – India sóhajtott, de nem szakította meg a szemkontaktust. – Biztos vagyok benne, hogy a kísérőm már vár.

– Az a férfi, aki elküldte magát a bárba, hogy hozzon neki italt? – kérdezte Khalil gúnyosan. – Érdemes egy ilyen emberrel tölteni az idejét?

– Azért ajánlottam fel, hogy hozom az italokat, mert ő éppen egy fontos üzleti megbeszélés közepén volt.

– Egyetlen beszélgetés sem fontosabb, mint az ön ideje. Ha velem lenne, tudná ezt.

India szóra nyitotta a száját, de nem jutott eszébe semmi, amit mondhatott volna.

– Bárki, aki elég szerencsés ahhoz, hogy randevúzzon önnel, tekintse feladatának, hogy boldoggá tegye. Nem szabadna magát küldenie a bárba, ha megszomjazik.

– Ez nem… nem így van.

India pulzusa meglódult. Ethan valóban a bárpult felé intett, és megmondta Indiának, mit szeretne inni. Úgy bánt vele, ahogy egy fizetett kísérővel szokás.

– Szeretné hallani, milyen lenne velem egy randevú?

– Tényleg vissza kell mennem – nyögte India, de nem mozdult.

– Először is megadnám egy butik címét a Fifth Avenue-n. Ott kiválaszthatná a ruháját. Fehérnemű, ruha, cipő, ékszer – amit csak kíván. Aztán a sofőröm elvinné a Carlisle Hotelbe, ahol az elnöki lakosztályban kipihenhetné magát, hogy este friss legyen.

Finom borzongás futott végig India gerincén. A képnek, amelyet Khalil vázolt, semmi köze nem volt a való életéhez.

– Este elvinném vacsorázni. Az egész éttermet lefoglalnám, hogy egymásra koncentrálhassunk. Úgy táncolnánk, hogy közben senki sem figyelne minket. Röviddel éjfél előtt visszatérnénk a lakosztályába, ahol abban az élvezetben lenne részem, hogy újra és újra hallanám az ajkáról nevemet.

India önkéntelenül lehunyta a szemét. Képek villantak fel előtte. Khalil meztelenül, akárcsak ő, finom ágyneműben.

Az ajánlat mennyeien hangzott. Ha India nem tapasztalta volna meg, hogy egyes férfiak érdeklődése milyen múlékony, talán nem teszi fel a következő kérdést. De aki egyszer megégette magát, az fél a tűztől.

– És másnap reggel? – suttogta.

A hangja elárulta az izgalmát. A férfi sötét szemében a meglepettséghez hasonlót vélt felfedezni.

– A holnap egy új nap lenne – válaszolta halkan Khalil.

– Már maga nélkül.

A férfi bólintott.

– Soha nem maradok sokáig Amerikában. Khatrainban élek.

Tehát Khatrain. Gazdag, modern ország, komoly politikai befolyással a Perzsa-öböl térségében. A fővárost a világ egyik csodájának tartják.

– Csodálatosan hangzik a randevú – mondta India vágyakozva. – De az egyéjszakás kaland alapvetően nem nekem való.

– Még akkor sem, ha maga is akarja? – kérdezte Khalil bársonyos hangon.

India szíve nagyot dobbant. Úgy érezte, mintha minden lélegzetvétel égetné.

– Honnan tudja, hogy mit akarok?

– Nem tudom. Csak tippeltem. Tévedem volna?

Mondj igent! – kiáltotta egy belső hang.

De India tétován megrázta a fejét.

– Gondoltam – mondta Khalil egyszerűen, és lassan lehajtotta a fejét.

Meg akar csókolni, de időt ad nekem, hogy meghátráljak, döbbent rá India.

Bár tudta, hogy el kellene húzódnia, a teste mintha saját életre kelt volna. Lábujjhegyre állt, és átadta magát a férfi szenvedélyes csókjának… Most megérezte a kezét a csípőjén.

– Csak egy éjszaka lenne, de az az éjszaka sarkaiból fordítaná ki a világát. Ígérem.

India úgy érezte, mintha valaki egy vödör jeges vizet öntött volna rá. Sietve elhúzódott, és körülnézett. Ethan háttal állt neki – szerencsére. India keze megremegett. Az ügynökség biztosan kirúgná, ha Ethan jelentené, hogyan viselkedett. És akkor hol máshol kaphatna ilyen munkát?

A Warm Engagements különleges eszkorügynökség volt. Nem lehetett szex az ügyfelek és az alkalmazottak között, ez volt a szigorú szabály. Indiának tehát nem kellett attól tartania, hogy valamelyik ügyfele extra szolgáltatást várna el. Emellett tízszer annyit keresett a Warm Engagementsnél, mint bármely más munkakörben, amelyekre félig-meddig alkalmas volt.

– Nem lehet – mondta szomorúan, mert nagyon szeretett volna igent mondani. – Kérem, felejtse el, hogy találkoztunk!

2. FEJEZET

Ethan szerette hallani a saját hangját. India bólogatott és mosolygott, úgy látszott, az ügyfelének csak ennyi kellett. A bőbeszédűsége a csoportjában lévő többi férfit sem zavarta, tehát vagy nagyon gazdag, vagy nagyon befolyásos. Talán vonzónak mondható, de annyira komolyan veszi saját magát, hogy végtelenül untatta Indiát.

Így a gondolatai elkalandoztak Khalil irányába. Még a vezetéknevét sem tudta. A férfi úgy csókolta, ahogy még senki más.

India megpróbált valami másra gondolni: a reggeli telefonbeszélgetésre Jacksonnal, arra, hogy milyen boldognak tűnt. Amikor egy évvel ezelőtt felvették az egyetemre, a testvérek még mélyen gyászolták a szüleiket. Azóta India életcélja az volt, hogy fenntartsa a status quót Jackson számára. Tartozott ezzel az anyjának és a mostohaapjának, akik keményen dolgoztak azért, hogy jó életet biztosítsanak a gyerekeiknek. Mindkettőjüket nagyon szerette, ezért kell előteremtenie a tandíjat Jackson egyetemére.

Bírni fogja évekig? Pánik fogta el, amikor az anyagi kötelezettségeire gondolt. Úgy érezte, mintha valaki hurkot szorítana a nyaka köré. Sajnos, kevés a lehetőség arra, hogy egy képzetlen, huszonnégy éves lány annyi pénzt keressen, amennyi neki kellene. Nem az volt az álmai munkája, hogy gazdag férfiakat kísérjen el ilyen rendezvényekre. De az ügynökség jól fizetett, és Jackson megérte az áldozatot.

Mennyire szerette volna ezt az első születésnapját, amelyet a szülei nélkül ünnepelt, az öccsével tölteni! Úgy rátelepedett a szomorúság, hogy minél gyorsabban túl akart lenni a napon.

Ethan ismerőse nevetése, amely az egyik megjegyzését követte, kizökkentette Indiát a gondolataiból. Úgy tett, mintha ő is nevetne. Ösztönösen oldalra nézett – és úgy érezte, mintha áramütés érte volna. Arcába szökött a vér.

Khalil a terem másik oldalán állt, néhány férfi között, de láthatólag nem figyelt oda rájuk. A tekintetét rászegezte, és Indiának meglódult a pulzusát. Nem fordította el a fejét, nem tudta rávenni magát erre.

Khalil jelentőségteljesen elmosolyodott, és a pillantása végigvándorolt a lány testén. India kényszerítette magát, hogy a figyelmét ismét az ügyfelére fordítsa.

Ethan semmit sem tudott a közgazdaságtanról. India viszont két évig tanulta, és korábban nagyon is érdeklődött iránta, így észrevette, hogy a férfi ostobaságokat beszél.

Miután még húsz percig fecsegett, Indiához fordult.

– Drágám, hoznál nekem még egy italt?

India ismét elvörösödött, de más okból, mint az imént. Egy gyors pillantás megerősítette, hogy Khalil figyeli őt.

– Természetesen – válaszolta zavartan. Elvégre Ethan azért fizetett, hogy teljesítse a kívánságait. – Kér még valaki valamit? – kérdezte a csoporttól.

– Egy sört – mondta egy férfi.

– Nekem is – mondta egy másik.

India összeszorította a fogát, és mosolyogva a bárpulthoz sétált.

– Vannak itt pincérek, akik szívesen elintézik ezt ön helyett – hallotta Khalil behízelgő hangját a háta mögött. – Az a fickó miért bánik úgy magával, mint egy cseléddel?

– Én vagyok a kísérője, és ha boldoggá tudom tenni, én is boldog vagyok.

– Gondolja, hogy ilyen egy randevú? – Khalil rosszallóan csettintett a nyelvével. – Micsoda idiótákra pazarolja az idejét!

– Ez enyhe kifejezés – csúszott ki India száján.

– Akkor legyen most az az éjszaka, amikor fütyül az ilyen alakokra.

– Erről már beszéltünk. Nem megyek magával.

– Inkább vele? Vagy mert őszinte voltam a másnap reggelt illetően?

– Egy kicsit mindkettő.

– Nem hiszek magának. Egész este figyeltem. Nincs egy árva szikra maga és a partnere között. Nem úgy, mint amikor én érek magához.

India nyelt egy. Még soha nem érzett olyat, mint Khalil érintésekor. Nem is beszélve a csókról!

– Bárcsak ne figyelne! – mondta kissé kábán.

Már a férfi pillantásától valósággal felforrt a vére.

– Nem tudom teljesíteni a kívánságát. Amíg ebben a teremben van, nézni fogom. Mert kívánom.

A lány döbbenten nézett a férfi szemébe.

– Khalil! – Nyögött fel. – Hagyja abba!

– Még akkor is, ha nyilvánvaló, hogy mindketten ugyanazt akarjuk?

India ezt nem tagadhatta.

– Nem hagyhatom a kísérőmet faképnél olyasvalakiért, akivel most találkoztam először, oké?

Khalil ahelyett, hogy válaszolt volna, átkarolta a lány derekát, és óvatosan elhúzta a pult mellől.

India nem állt ellen.

– Meg kell rendelnem az italokat! – tiltakozott félszívvel.

– Italokat? Többes számban? – Khalil halkan káromkodott. – Az egész csoportnak maga hozza az italokat?

– Nem nagy ügy. – India legyintett. – Én ajánlottam fel.

Khalil bosszúsan összepréselte az ajkait, miközben intett egy pincérnőnek.

– Mi a rendelés? – kérdezte parancsoló hangon.

A férfiból sugárzó tekintély egy pillanatra elnémította a lányt.

– India! – sürgette Khalil.

India összeszedte magát, és a pincérnőre nézett.

– Egy pinot noirt és két sört kérek.

– Vigye az italokat annak csoportnak! – tette hozzá Khalil. – Annak az arrogáns szőke férfinak, aki olyan témákról tart előadást, amelyekről fogalma sincs.

India meghökkenve bámult rá. Honnan tudja? Talán volt már szerencsétlensége Ethanhez?

Mielőtt a lány megkérdezhette volna, a férfi a két, mennyezetig érő ablakhoz vezette, amelyeket elegáns aranyszínű damasztfüggönyök takartak. Biztonsági őrök álltak ott. Akárcsak a több férfi, ők is szmokingot viseltek. India a fülükben lévő kis fejhallgatókról ismerte fel őket.

Egyikük meghajolt, amikor Khalil közeledett, és hátralépett. Egy másik kinyitotta az egyik ablakot, amelyről kiderült, hogy ajtó. Keskeny erkélyre vezetett, amely a magas szállodát körbeölelte. A városra nyíló kilátás lenyűgöző volt.

– Így már jobb – mondta Khalil.

Olyan közel állt a lányhoz, hogy a testük szinte összeért.

India megborzongott. Nem azért, mert fázott, hanem a benne zajló zűrzavar miatt. Khalil levette a zakóját, és átnyújtotta neki.

– Nem maradhatok sokáig – mondta India.

– Miért ragaszkodik annyira a kísérőjéhez? Komoly ez a kapcsolat?

India habozott.

– Nem.

– Biztosan látja, hogy csak az idejét vesztegeti vele.

– Nem tartozik magára.

– Nem?

– Khalil – mondta India. – Úgy tűnik, elfelejtette, hogy még csak most találkoztunk.

– Nem felejtettem el. És azt sem, mennyire várom már, hogy jobban megismerhessem.

– A szexre gondol.

Khalil felnevetett.

– Egy csodás, hosszú éjszakára gondolok.

– Biztos vagyok benne magának ez megszokott, de nekem nem. Talán azt gondolja, hogy én az a fajta nő vagyok, aki… aki…

– Aki?

Nem tetszett Indiának a férfi csúfondáros mosolya. Kihúzta magát, és hűvösen Khalil szemébe nézett.

– Nem kell gúnyt űznie belőlem.

A férfi arca azonnal elkomolyodott.

– Szó sincs róla! Csak üdítőnek találom az őszinteségét.

Volt valami a tekintetében, amit India nem tudott értelmezni. Bűntudat? Megbánás?

– Jöjjön velem! – mondta a férfi nyersen. – Kávézhatunk és beszélgethetünk, ha azt akarja. Nem kell, hogy a szexről szóljon a dolog.

Kizárt, hogy elfogadja ezt az ajánlatot, gondolta India. A kávé nem elég. Sokkal többet akar!

– Csókoljon meg! – csúszott ki a száján.

Khalilt nem kellett még egyszer kérni. Odalépett, és nekinyomta Indiát a téglafalnak. India érezte a férfi kemény izmait. Testének a súlyát. Akárcsak korábban a bárban, Khalil most is mélyen a szemébe nézett, és lassan lehajtotta a fejét, időt adva neki, hogy meggondolja magát. De India már eldöntötte, mit akar. Khalil felé hajolt.

Érezve a lány beleegyezését, a férfi hevesen megcsókolta, amíg India már alig kapott levegőt. A lány viszonozta a csókot, és mindkét karjával átölelte a férfit.

A következő másodpercben Khalil megragadta a lány vékony selyemruhájának szegélyét. Egyik kezével felhúzta az anyagot, míg a másik kezével India csupasz bőrét simította végig. Egyre feljebb és feljebb húzta a ruhát, míg az ujjaival elérte a lány csípőjét.

India halkan felnyögött. Azt akarta, hogy teljesen a férfié legyen. A gondolatnak ki kellett volna józanítania, de az ellenkezője történt: erotikus láz kerítette hatalmába, és Khalil azt tett vele, amit akart.

Khalil keze megtalálta India mellét. Megszakította a csókot, hogy szemügyre vegye a lány meztelen testét. Aztán az ajkait az egyik mellbimbó köré zárta, és ügyesen becézgette. India felkiáltott, annyira izgató volt, intenzívebb, mint bármi, amit valaha is érzett. A teste remegett a vágytól.

– Kérlek! – lihegte, hátrahajtotta a fejét, és felnézett az éjszakai égboltra.

– Mondd ki a nevem! – parancsolta Khalil, és figyelmét most a másik mellbimbónak szentelte.

– Kérlek, Khalil!

India nem volt biztos benne, miért könyörög, csak abban, hogy az élete múlhat azon, hogy a férfi meghallja-e.

A szíve tompán kalapált, és a vágy szétáradt az ereiben. Khalilt akarta. Meg kellett kapnia őt.

De ez nem ilyen egyszerű. Ott van Ethan, aki az ügyfele, és ő nem veszítheti el a munkáját.

– Meddig maradsz New Yorkban? – suttogta, miközben a férfi végigsimított a combja belső oldalán, amely olyan közel volt, de mégis túl messze a gyönyör forrásától.

– Miért?

Mielőtt a lány válaszolhatott volna, a férfi az ajkaira szorította az ajkát. Aztán elengedte a lány ruháját. Bal térdével követelőzően széttolta a lány lábait, aki ösztönösen hozzányomta az ölét, beteljesülést keresve. Amit csak ez a férfi adhat meg neki.

Khalil halkan felnevetett, és kihúzta a kontyából a tűket, hogy hullámos haja a vállára omoljon.

– Holnap este – lihegte India lihegve. – Találkozzunk holnap este!

– Nem. Még ma.

– De én…

– Ne mondd, hogy nem lehet!

A férfi hanghordozása jelezte, hogy mindenki engedelmeskedik neki, anélkül hogy megkérdőjelezné a döntéseit.

– Nem lehet – suttogta India.

– És mégis megteszed… ha azt akarod, hogy lefeküdjek veled.

Abban a pillanatban, hogy Khalil ultimátumot adott, India hátralépett. Hitetlenkedve bámult a férfira.

– Miért? Miért pont ma?

– Gondolod, eltűröm, hogy egy másik férfival hagyd el ezt a szállodát? – Khalil hangja komoly volt, és ellentmondást nem tűrő. A lány gyomra összeszorult. – Ma este az enyém leszel, India. Nem az övé.

Tudta, hogy a lánynak szabad akarata van, és hogy senki sem formálhat igényt rá. Miután mindent elsöprő vágyat ébresztett benne, most azt akarta, hogy őt válassza. Azt akarta, hogy a India ismerje fel a kettejük közötti különleges köteléket, de az utolsó szó akkor is az övé.

– Hogy képzeled? – India tehetetlenül rázta meg a fejét. – Nem sérthetem meg Ethant.

Khalil szeme résnyire szűkült.

– Aki úgy bánik veled, mint egy pincérnővel, az megérdemli.

India minden kétsége ellenére elmosolyodott.

– Komolyan gondolom. Nem akarom, hogy bárki meglássa, hogy együtt távozunk a szállodából.

– Rendben. – Khalil megvonta a vállát. – Mondd meg annak a fickónak, hogy rosszul érzed magad, és menj el! Kicsit később követlek.

Igen, ez valóban egy lehetőség. Küldhetne egy bocsánatkérő sms-t Ethannek, és hivatkozhatna hirtelen rosszullétre. Az ügynökség aligha dobná ki emiatt.

– Rendben. – India bólintott, mielőtt meggondolhatta volna magát. – Hol találkozunk?

Khalil úgy mosolygott, mintha tudta volna, hogy ez fog történni.

– A kocsim a szálloda előtt áll. Szólok a sofőrömnek.

A hideg futott végig India hátán. Most már nincs visszaút. Tényleg meg fog történni. Ma éjjel – csak ma éjjel – át akarja adni magát a férfinak, aki megígérte, hogy kifulladásig fogja szeretni.

– Rendben. Egy perc múlva találkozunk.

India megfordult, de Khalil megragadta a kezét, ismét közelebb húzta magához, és olyan szenvedélyesen megcsókolta, hogy a lány térdei majdnem megadták magukat.

– Siess! – mondta. – Nem akarok várni.

India besurrant az üvegajtón át a zajos bálterembe. Gyorsan a női mosdó felé vette az irányt, és az ott várakozó New York-i hölgyek mellett az egyik tükörhöz sétált. Aztán mindkét tenyerét az alatta lévő márványlapra helyezte, és a tükörképét bámulta. Az arca élénkpiros volt, a haja pedig kócos. Kizárt, hogy így Ethan elé állhat! Elég egy pillantás, és a férfi rájön, mit tett az imént!

Az ügynökség megadta neki Ethan telefonszámát. Elővette a mobilját a táskájából, és írni kezdett:

Szörnyen sajnálom, de nem érzem jól magam. Nem akartam megzavarni a beszélgetésedet, vagy megkockáztatni, hogy megfertőzzelek. Köszönöm a kellemes estét.

– Mi a fenét keresel itt?

Khalil megvetően nézett a férfira, aki feltette neki a kérdést. Csak most döbbent rá, milyen régóta vágyott már arra, hogy Ethan megfizessen azért, amit Astriddal tett.

Ökölbe szorította a jobb kezét a nadrágzsebében. Legszívesebben behúzott volna az arrogáns fickónak, vagy kilökte volna a legközelebbi ablakon. India mi a fenét lát benne?

Fogcsikorgatva nézett egykori barátjára, miközben a többiek egymás után elszállingóztak. Nyilván érezték, hogy közeleg a konfrontáció.

– Meghívtak – válaszolta Khalil. – És te? Újabb gazdag örökösnőt keresel, akit tönkre tehetsz?

– Erre nincs szükség – vigyorgott Ethan. – Az unokatestvéredtől kapott járadékkal egy életre biztosítva vagyok. Igazán meg kell köszönnöm, hogy bemutattál minket egymásnak. Te tetted ezt lehetővé számomra.

Khalil fegyelmezett embernek tartotta magát – kivéve, amikor Astridról volt szó.

A lány szülei meghaltak, amikor még csecsemő volt, és a családja befogadta az árvát. Astrid olyan volt neki, mintha a húga lett volna. Bármit megtett volna, hogy megvédje őt – és, mint jelen esetben, hogy bosszút álljon érte.

– Ha nincs ellenvetésed, megkeresem a kísérőmet – mondta Ethan, és megfordult.

A vigyora megadta Khalilnek az utolsó lökést.

– Indiára gondolsz?

Ethan egyenes háttal megfordult.

– Honnan tudod… ismered őt?

– Még csak most találkoztunk, de azt tervezem, hogy sokkal jobban meg fogom ismerni.

– Nem mondhatod komolyan.

Ethan a felháborodástól vörösen körülnézett. Ekkor a mobiltelefonja pittyent egyet. Kihúzta a nadrágzsebéből, és leplezetlen dühvel olvasta az üzenetet.

Az a nő sms-ben búcsúzik el tőle?

Khalil elmosolyodott. Ethan hirtelen elvesztette jelentőségét. Kár rá vesztegetni az idejét.

– Valójában nagyon is komolyan mondom – felelte, és előrehajolt. Most világosan látszott, miért nevezi őt a sajtó könyörtelen hercegnek. – Ma éjjel, amikor egyedül alszol, képzeld el Indiát és engem együtt. Hidd el, cseppet sem fogsz neki hiányozni! Erről gondoskodom.

3. FEJEZET

– Hölgyem?

Egy sofőr álldogált egy fekete, elsötétített autó mellett, és nyitva tartotta a hátsó ajtót.

India az ajkába harapott. Elöntött a pánik, amikor arra gondolt, hogy mit fog tenni.

Beszállt a kocsiba. Milyen nagy… Hátul egy pad és két karfás ülés állt egymással szemben. Közöttük fényes fekete doboz.

Abban a reményben, hogy Khalil leül mellé, és ott folytatják, ahol abbahagyták, India helyet foglalt a padon. A sofőr becsukta az ajtót, a lány pedig ölébe ejtette a kezét.

A mobiltelefonja hirtelen pittyent egyet. India bűntudattal olvasta Ethan válaszát.

Remélem, holnapra jobban leszel, India. Aludj jól!

India nem szeretett hazudni. De most egészen másképp viselkedett, mint máskor.

Most újabb pittyenés hallatszott. Ezúttal Jackson írt.

Jó szórakozást! Bárcsak ott lehetnék!

India szíve nagyot megdobbant. Micsoda születésnap! Egy pillanatra hűtlennek érezte magát, mert most örült, hogy az öccse nem látogatta meg. Örült, hogy ma idejött, és találkozott Khalillel.

Nagyon jól érzem magam. És hiányzol! Köszönöm az üzenetet.

Éppen a mobiltelefonját tette a táskájába, amikor kinyílt az ajtó, és Khalil beszállt. A hatalmas kocsi azonnal sokkal kisebbnek tűnt.

– Szia – motyogta India félénken.

– Ha jól emlékszem, el akartad mesélni az élettörténetedet – szólalt meg a férfit.

Ahogy India remélte, leült mellé. Egyik karját a háttámlára tette.

– Nem vagyok benne biztos, hogy jól emlékszel.

A sofőr beindította a motort. Egy sötét üveglap csúszott a limuzin eleje és hátulja közé.

– Titkaid vannak?

A lány szeme tágra nyílt, és a kezét a mellkasára szorította.

– Nem, csak…

Khalil megértette. Kicsit lehajtotta a fejét.

–… inkább most nem beszélgetnél – fejezte be a mondatot, és a szájával végigsimította a lány ajkát.

India bólintott.

A férfi nyersen felnevetett. Indiának ugyan nem volt sok tapasztalata, de sejtette, hogy a férfit ugyanúgy meglepte a kettejük közötti erős vágy, mint őt.

Amikor megcsókolta, lassan, ráérősen tette. Ezúttal India volt az, aki elmélyítette a csókot. Vágyakozva még többet követelt. Ahogy az autó Manhattanen keresztülhajtott, a lány a férfi testéhez préselte magát. Nyögdécselt, mert a csók közel sem volt elég ahhoz, hogy kielégítse a vágyát. Sietve kioldotta a biztonsági övet, felhúzta a ruháját, és ráült Khalilre. A csípőjét ritmikusan mozgatta előre-hátra. Tisztán érezte a férfi kemény erekcióját – de túl sok réteg anyag választotta el őket. Kétségbeesetten érezni akarta magában ezt a férfit.

– Kérlek, Khalil! – suttogta, tudva, mennyire szereti a nevét hallani a szájából.

Még követelőzőbben mozgatta előre-hátra a medencéjét, és még hevesebben csókolta a férfit. A következő percben áthúzta a fején a selyemruhát. Nem tudott elég gyorsan levetkőzni. A láng futótűzként terjedt szét a testében.

A sejk a meztelen lányra nézett, és halkan káromkodott. Élvezettel zárta mindkét kezét a lány mellei köré, és finoman becézte a bimbókat. India élesen beszívta a levegőt. Megfeszítette a hátát, és izgatottan felkiáltott, amikor a férfi egyik kezét a lábai közé csúsztatta, és megérintette a legérzékenyebb pontját. Mintha véletlenül történt volna. Aztán Khalil lehúzta a cipzárját, hogy kiszabadítsa erekcióját az egyre szűkebb nadrágból.

India egy kicsit felnyomta magát, hogy a férfi segíthessen gyorsan levenni a bugyiját. Alig volt tapasztalata, ennek ellenére könnyedén megtalálta a megfelelő pozíciót, hogy Khalil erekcióját befogadja. A gyönyör átjárta a testét.

Az autó New York fényei között cikázott. A város csak egy homályos derengés volt a távolban, miközben Khalil újra meg újra belehatolt. Egyre jobban és jobban közeledtek a megállíthatatlan csúcspont felé. Amikor India mámorosan felsikoltott, Khalil is elélvezett. Magához húzta a lányt, és megcsókolt a száját.

A kocsi hátsó ülésén csak a zihálás lehetett hallani; a golyóálló karosszérián nem hatolt át hang. A vér vadul lüktetett India fülében, lihegett, és a szíve majd kiugrott a helyéről.

– Ez… – A megfelelő szót kereste.

–… csak a kezdet volt.

A lány mosolyogva nyitotta ki a szemét. Nyugodtnak és elégedettnek érezte magát. Egy darabig nem mozdult, nem akart elszakadni a férfitól. Olyan jó volt vele összeolvadni. Érezni, ahogy a mellkasa emelkedik és süllyed, hogy bármikor megcsókolhatja, amikor csak akarja.

Khalil egyszer csak gyengéden megsimogatta a hátát.

– Megérkeztünk.

India vonakodva lecsúszott az öléből.

– Tessék. – A férfi felvette a lány ruháját, és átbújtatta a fején. – Már alig várom, hogy újra levegyem rólad.

Derengett Manhattan fölött. Khalil figyelte alvó kedvesét, és ellenállt az önző késztetésnek, hogy csókkal ébressze fel. India kimerült volt, mert a férfi hosszú órákon át szeretkezett vele.

A lány reakciója még most is hízelgett az egójának. India és ő együtt úsztak a feszített víztükrű, panorámás medencéjében. Még vizesen szeretkeztek a terasz padlóján, majd feküdtek, és nézték az éjszakai égboltot. Beszélgettek egy darabig, amíg India le nem hunyta a szemét, fejét a férfi mellkasára hajtva. Khalil az ágyába vitte, ahol még mindig feküdt. Az arca akár egy angyalé, a teste is csodás.

Az együtt töltött éjszaka minden várakozását felülmúlta. Khalil libidója figyelemre méltó volt, az állóképessége pedig híres, de még soha nem találkozott olyan nővel, aki bírta volna a tempóját. Fantasztikusnak találta India odaadását, és még többet akart tőle.

Amikor felfogta ezt, elkomorult. Többet?

Soha nem akart többet.

Egyetlen éjszakát kívánt az alkalmi szeretőitől. Fatima gondoskodott arról, hogy így legyen. Hála s volt menyasszonyának, soha többé nem engedte meg magának, hogy higgyen a szerelemben. Egyértelmű feltételeket szabott. Fantasztikus éjszaka, semmi ígéret, csak szex.

Az Indiával való szeretkezés után azonban többre vágyott.

Szóba sem jöhet, intette az elméje, ugyanakkor a teste kereste a módját, miként élvezhetné gyakrabban a lány társaságát anélkül, hogy érzelmi bonyodalmakat kockáztatna. A szíve nem volt veszélyben, mert Fatima kővé változtatta. De India nem olyan, mint ő. Van benne valami szelídség, ami Astridra emlékezteti. Ezért akarja megvédeni őt, még akkor is, ha a teste többre vágyik.

Khalil sietve elhagyta a hálószobát. A konyhában bekapcsolta a kávéfőzőt, és figyelte, ahogy a folyadék a csészébe folyik. Fekete és erős. Számára a kávé energiát jelentett, mentális tisztaságot adott neki, és emlékeztette arra, hogy bármit elérhet.

A csészét az erkélyre vitte. A távolban látta a szállodát, ahol tegnap jártak. Látta az erkélyt, ahová magával csábította Indiát, hogy kettesben lehessen vele. Ahol megcsókolták egymást…

Az emlék mosolyra késztette. Belekortyolt a kávéba, élvezte a keserű ízt, a meleget, a borzongást.

A konyhában megcsörrent a mobiltelefonja. Bement, és undorodva olvasta Ethan nevét a képernyőn. A tegnap este bosszúállásnak indult, de gyorsan valami más lett belőle. Khalil már nem tekintette Indiát eszköznek egy cél eléréséhez.

– Mit akarsz? – kérdezte éles hangon, amellyel gyakran elbizonytalanította ellenségeit.

– Ó, semmi különöset. Csak érdeklődni akartam, hogy milyen volt az éjszakád.

– Tényleg tudni akarod?

– Persze. Miért is ne?

– Biztos vagyok benne, hogy el tudod képzelni – mondta Khalil kitérően.

– Így van. Gondolom, együtt töltöttétek az éjszakát?

– Semmi közöd hozzá!

– Hm.

Valami itt nem stimmelt. Ethan egyenesen vidámnak tűnt.

– Mire akarsz kilyukadni, Graves? Bökd ki, vagy eredj a fenébe!

– Biztosan tudod, hogy prostituált, ugye?

Khalilt ritkán érte váratlan meglepetés, de most összerezzent. El tudta képzelni az önelégült vigyort a telefonáló arcán.

– Drága prostituált természetesen – folytatta Ethan. – Különben nem alkalmaztam volna. Nagyon-nagyon jól végzi a dolgát, nem gondolod?

Ez nem lehet igaz! A rohadék Ethan csak bosszút akar állni rajta.

– Undorító vagy!

Ethan nevetése fokozta a dühét.

– A neve India McCarthy, és a Warm Engagements eszkortügynökségnek dolgozik.

Khalil ökölbe szorította szabad kezét.

– Ne tévesszen meg a honlapon a „No sex” felirat! Sok nőt foglaltam már le ezen az ügynökségen keresztül – hála a kedves Astrid végkielégítésének. Egy kis felárért több mint előzékenyek. Remélem, az Indiának adott borravalód is olyan bőkezű lesz, mint amilyet én szántam neki.

Ethan bontotta a vonalat.

Khalil a mobiltelefonját bámulta. Amint beírta India nevét a keresőbe, tudta, hogy meg fogja bánni.

Nem azért teszem, mert hiszek ennek a szemétládának, hanem hogy bebizonyítsam, hogy hazudik, mondta magában.

India arca megjelent, amint a férfi rákattintott a „Keresés” gombra.

Émelygett. Ethan legyőzte őt a saját játékában. Khalil nemcsak hogy hazavitt magával egy prostituáltat, de még meg is csókolta a hotel bárjában – a manhattani elit szeme láttára, akik bizonyára szívesen eladják a mobillal készített fotóikat a bulvársajtónak.

Akárcsak Fatima.

Eltette a mobilját. Fatima hazugságai. Fatima árulása. Fatima módszere, ahogyan a férfiakat a kisujja köré csavarja, és pénzt csal ki belőlük. Fatima kőszívűsége. India ugyanilyen! Vagy mégsem?

Gondolatban lepergette lelki szeme előtt az elmúlt néhány órát, és megpróbálta összeegyeztetni Ethan szavait a valósággal. India nem színlelte a szenvedélyt. A köztük lévő kémia valódi volt, de ez nem feltétlenül jelenti, hogy a lány nem akarta kihasználni. Ő mindjárt az elején elárulta neki, hogy egy királyi családhoz tartozik. Nem tudhatja, hogy a lány érdeklődése ezek után őszinte volt-e, vagy a vagyona motiválta.

Most már értelmet nyert az Ethanhez fűződő kapcsolata. Nem is kapcsolat volt. India túl okos és túl szép hozzá. Azért fizettek neki, hogy a férfi mellett legyen, nevessen a viccein, és hozza az átkozott italait.

Hirtelen minden a helyére került! India ezért színlelte, hogy rosszul van, ahelyett, hogy őszinte lett volna Ethanhez. Két nyársat tartott a tűzben! Undorító!

Khalil dühösen rácsapott mindkét tenyerével a munkalapra, és maga elé meredt. A Fatimával szerzett tapasztalatai után azt hitte, hogy biztonságban van az ilyen nőktől, és mérföldekről kiszagolja őket! Hogy sikerült Indiának becsapnia őt?

Felnyögött. Miféle eszkorügynökség kínál randevút szex nélkül? Nem hallott még ilyenről. Tapasztalatlan volt ezen a téren, de bizonyára minden ügyfélnek garantálják a happy endet.

Khalil egyre inkább úgy látta Indiát, mint egy második Fatimát. Gyönyörű, manipulatív, álnok nő. A régi fájdalom élesen tört elő. Ránézett a mobiljára. India fotója. A megerősítés, hogy hol dolgozik. A fenébe! Hogy lehetett ilyen ostoba?

Felegyenesedett, és megfeszítette a vállát. Igen, hibát követett el, de legalább ennek nem lesznek további következményei. Amint India felébred, kidobja a lakosztályából – és az életéből. Soha többé nem akarja látni őt.

4. FEJEZET

– Szóval, mennyi a menő ár?

India álmosan ráncolta a homlokát. Az elmúlt néhány órában testének minden sejtje életre kelt. A gyomra korgott, a szája kiszáradt, a szíve pedig jóleső elégedettséggel telt meg. Soha nem érezte magát még ilyen boldognak.

Khalil a konyhában állt. Méregdrága, méretre szabott öltönye a szabóművészet ékes példája volt. Meztelenül is fantasztikusan nézett ki, de most a hatalom és a siker megtestesítőjének tűnt.

India ismét kipirult a vágytól. Tekintettel a férfi hivatalos öltözékére, örült, hogy lepedőt tekert maga köré, mint egy tógát, mielőtt Khalil keresésére indult.

– Egy kávéért? – kérdezte, ahogy a finom illat megcsapta az orrát. – Ezer dollárt is fizetnék érte most azonnal.

Khalil nem viszonozta a mosolyát.

– Úgy értettem, hogy egy éjszaka ára a… társaságodban.

India megtorpant. A mosolya eltűnt.

– Sajnálom, de nem értem…

– Ó, a bocsánatkérés valóban helyénvaló – válaszolta Khalil szarkasztikusan.

– Miről beszélsz tulajdonképpen?

– Most már értem, miért akartad átütemezni a ma esti találkozásunkat. – A férfi kortyolt egyet a csészéjéből anélkül, hogy levette volna a szemét Indiáról. – Tegnap este már foglalt voltál. Feltehetőleg most azt várod, hogy két munkáért fizessek neked?

India rémülten hunyta be a szemét, amikor megértette, miről van szó.

– Meglep, hogy nem tárgyaltál az árról, mielőtt az ágyamba bújtál.

Indiának hányinger támadt.

– Ne! – csattant fel. – Ne merészeld azt mondani, hogy lefeküdtem veled, mert…

– Ó, pedig pontosan ezt mondom – szakította félbe Khalil. – Felháborodsz, pedig az egész világ látja, hogy ki vagy, és mit csinálsz.

A lány felé nyújtotta a mobiltelefonját. A képernyőn az ügynökségi profilja díszelgett.

Indiának könnyek égették a szemét és a torkát, de most nem szabad elgyengülnie.

– Ez egy tisztességes eszkortszolgálat – mondta, bár tisztában volt vele, hogy első ránézésre milyennek tűnik.

– Természetesen. – Khalil láthatóan egy szavát sem hitte el. – Tisztességes prostitúció.

– Nem! Tévedsz. Ez nem az a fajta ügynökség. Üzleti úton lévőkre specializálódott, akiknek egy estére társaságra van szükségük. Soha nem feküdtem le senkivel pénzért. A tegnap este határozottan nem erről szólt.

– Ethan mást állított.

– Ethan? – India a homlokához emelte a kezét, és fel-alá járkált. – Ismered őt, ugye?

– Igen.

– Mit mondott neked? Hogyan…? Hiszen semmit sem tud rólad, rólunk. Arról sem, hogy elmentem veled.

– De igen, erről én gondoskodtam. – Khalil szeme rávillantott a nőre. – Nem te voltál az egyetlen, aki hazudott tegnap este.

A lány összerezzent.

– Kihasználtál – suttogta. A szavak majdnem megakadtak a torkán. De mi más magyarázat lehetne? Ezért üldözte a férfi olyan kitartóan? Elcsábította csak azért, mert meg akarta büntetni Ethant? Ennyit jelentett neki a tegnap este? – Miért?

– Te anyagilag használod ki a férfiakat. Az jobb?

– Nem fogok itt állni és hallgatni ezt! Soha nem feküdnék le férfival pénzért! Soha! Ha azt hiszed, hogy képes lennék ilyesmire, akkor nem ismered az emberi természetet.

India hangja remegett a dühtől. Erre az érzésre összpontosított. Mindenképpen jobb, mint a fájdalom.

– Akkor ne állj itt! – felelte Khalil, és minden egyes szó éles szúrásként hatott. – A tranzakciónk befejeződött. Menj, kérlek!

India összepréselte az ajkait. Khalil sértő felszólítása mélyen szíven ütötte. Bámulta a férfit, hátha felismeri benne az éjszakai gyöngéd és szenvedélyes szeretőt. Hiába. Khalil hideg volt, és teljesen idegen számára.

India a legszívesebben elrohant volna, hogy kiverje a fejéből az elmúlt néhány órát. Ugyanakkor nem tudta elviselni, hogy a férfi rosszat gondol róla. Előtte csak egyvalakivel feküdt le, az akkori barátjával.

– Igen, egy eszkortügynökségnek dolgozom, de ez tisztességes munka. Az ügyfelemmel a szálloda előcsarnokában találkozom, és ott is búcsúzunk el egymástól.

A férfi megvetően nézett rá.

– Sajnos ismerem Ethant. Ha mi ketten nem találkoztunk volna, kétségtelenül vele töltötted volna az éjszakát.

– Ez nem igaz – felelte a lány kábultan. – Spontán döntés volt, hogy veled megyek. Csöppet sem jellemző rá. Nem fekszem le olyan férfiakkal, akiket alig ismerek.

– A tegnap esti ártatlanság-színjáték bejött, de most már jobban tudom. Remélem, senki sem fényképezte le a meggondolatlan csókunkat a bárban. Az apám belehalna, ha kiderülne, hogy egy olyan nőt vittem haza magammal, mint te.

– Mindent megteszek, hogy elfelejtsem a tegnap estét.

– Akárcsak én, hidd el.

India ruhája a földön hevert. Sietve felvette és belebújt, miközben a cipőjét meg a táskáját kereste. Szerencsére a holmik a bejárati ajtó közelében voltak. Elfojtott egy zokogást.

Nem fordult meg, hogy szembe nézzen el, egyszerűen nem tudta megtenni. Teljesen össze volt zavarodva, a férfi vérig sértette. Miután becsapta maga mögött az ajtót, végigszaladt a folyosón a lifthez.

Khalil elszoruló szívvel figyelte, ahogy India elhagyja a lakosztályát. Hihetetlenül dühös volt – rá és Ethanre, sőt az egész világra, de különösen erre a nőre. Elvégre ő volt az, aki feledtette vele az ígéretet, amelyet a Fatimát követően tett magának. Indiával úgy érezte, mintha minden újra szép lenne, mintha évek óta először mosolyoghatna. Élvezte a vele töltött órákat, a bánat és a veszteség messze tűnt.

Vajon ugyanilyen heves lenne a haragja, ha nem szerzett volna keserű tapasztalatokat Fatimával? Vagy adott volna Indiának lehetőséget, hogy bizonyítsa az igazát? Nem tudta. De minden egyes perccel, ami a lány távozása óta eltelt, egyre tisztábban érezte a szégyen és a csalódás keverékét. A frusztráció szétáradt benne.

Persze Ethannek megvan az oka, hogy fájdalmat okozzon neki, de az, hogy India egy eszkorügynökségnek dolgozik, tény.

Összeszorította a fogát, és a plafont bámulta. Mit számít? Még mielőtt tudomást szerzett volna az ügynökségről, megegyeztek, hogy csak egyetlen éjszakát töltenek együtt. Ideje visszatérni Khatrainba, a mindennapi életéhez. Egyszerűen el kell felejtenie, hogy India McCarthy valaha is létezett.

5. FEJEZET

– Jaj, ne!

India a terhességi tesztet bámulta. A legrosszabb rémálma vált valóra. Hat héttel azután, hogy kiviharzott Khalil lakosztályából, magyarázatot talált a tüneteire: kimerültség, hányinger, hátfájás, hangulatingadozás, kimaradt menstruáció…

Ez nem lehet igaz! Nem lehet olyan gonosz a sors, hogy még ezzel is megnehezítse az életét.

Kétségbeesetten nézett körül a szülei házában. Úgy tűnt, teljesen elvesztette az irányítást az élete felett.

– Terhes?

Megrázta a fejét… Ez nem lehet igaz!

Egyedül van. A felismerés teljes erővel csapott le rá. Bárcsaj Jackson itt lenne mellette! A nyomorúságos anyagi helyzet ellenére valahogy boldogulnának.

A fürdőszobából a konyhába ment, és kihúzott egy fiókot. A boríték ott lapult, amióta visszatért Khalil lakosztályából. A férfi bizonyára a táskájába csúsztatta, amíg aludt. Csak akkor fedezte fel a fekete feliratos borítékot, amikor hazaért.

Megdolgoztál érte.

A szíve megdobbant a csekk láttán. Aranyszínű betűk és a khatraini királyi család címere szürke alapon. India nevére volt kiállítva, egy hihetetlen összegről. Több mint amennyit egy hónap alatt keres. Vagy inkább, mint amennyit keresett.

– Ez egy jó hírű ügynökség, India – mondta a főnöke. – Nem fogom eltűrni, hogy lejárassák. Törölni fogjuk a profilját. Több más… cég is van, amelyik ugyanazt a szolgáltatást kínálja, mint ön.

A kirúgása után először szégyenkezett és megsértődött, de aztán eluralkodott rajta a pánik. Ő a felelős azért, hogy Jackson tanulhasson. A szülei jelzáloghitelét is ki kell fizetnie, hogy megtarthassa a családi házat. Az ügynökség megbízásaiból származó honoráriumok nélkül a helyzete reménytelen.

Eddig nem váltotta be a csekket. Ha elvinné a bankba, megerősítené Khalil vádjait.

Most azonban ez a papírdarab új értelmet nyert. India megsaccolta a terhesség és a szülés költségeit. Az édesanyja kezelésének néhány számláját még nem fizették ki. Aztán ott lesznek a gyerek szükségletei… Valószínűleg sok mindent kell majd használtan vennie, és egy ideig nem tud dolgozni sem…

A baba érdekében megoldást kell találnia, és Khalil csekkje jó kezdet. A pokolba a büszkeségével; a gyermekére kellett gondolnia!

Khalil remélte, hogy India nem váltja be azt az átkozott csekket. Csak akkor döbbent rá, hogy mennyire, amikor a bankja értesítette, hogy felvették a pénzt.

Nem mintha erre a bizonyítékra szükség lett volna. A biztonsági szolgálata kiderítette, hogy India hetente több megrendelést is kapott az eszkortügynökségtől. Hogy valóban közvetlenül az esemény előtt találkozott-e az ügyfeleivel, és röviddel utána újra elbúcsúzott, nem lehetett tisztázni. A bulvársajtóban azonban több fotó is megjelent róla – kísérőkkel, akik átkarolták a derekát. Tekintettel a képek intim jellegére, Khalil nem tudta elhinni, hogy a dolgok olyan ártatlanul zajlottak, mint ahogy India állította.

A lány miért várt hat hetet a csekk beváltásával?

Nos, ez aligha számít. Legfőbb ideje elfelejteni az együtt töltött éjszakát. Legalább bálteremben elcsattant csókról készült fotók nem kerültek nyilvánosságra.

Nem helyénvaló, hogy folyton erre a nőre gondol, és hagyja, hogy éjszakáról éjszakára ő játssza a főszerepet a fantáziájában. Valamiért az árulása majdnem olyan mélyen érintette, mint Fatimáé.

Utólag belegondolva, mindvégig sejtette, hogy Fatima pénzsóvár. Beleszeretett a lány szellemességébe és életkedvébe, de volt valami számító ridegség a tekintetében. India viszont… Száz százalékig bedőlt az ártatlan arcának.

Khalil hirtelen felállt, és lendületes léptekkel az ablakokhoz ment. Innen láthatta a fővárost, Takisztánt. A