Table of Contents

- 1. FEJEZET

- 2. FEJEZET

- 3. FEJEZET

- 4. FEJEZET

- 5. FEJEZET

- 6. FEJEZET

- 7. FEJEZET

- 8. FEJEZET

- 9. FEJEZET

- 10. FEJEZET

L. Ryson

UKAMI III.

Sötét alkony

© L. Ryson 2024

Minden jog fenntartva. A könyv bármely részletének közléséhez a kiadó előzetes hozzájárulása szükséges.

ISBN 978-963-639-618-3

Borító: Bali Ádám

Lektorálta: Vincze Rita

Kiadja a HELMA kiadó 2024. 12. 07.

A sorozat eddig megjelent részei:

- Ukami I. – A farkas

- Ukami II. – A vörös fal

- Ukami III. – Sötét alkony

A könyvek megvásárolhatóak többféle formátumban a HELMA kiadó weboldalán (www.helma.hu)

Tartalom

1. FEJEZET

2. FEJEZET

3. FEJEZET

4. FEJEZET

5. FEJEZET

6. FEJEZET

7. FEJEZET

8. FEJEZET

9. FEJEZET

10. FEJEZET

1. FEJEZET

Kate lázasan készülődött, hogy délutánra elkészüljön Shanon 8. születésnapi bulijára. Feldíszítette a házat, tortát rendelt, de még el kell érte mennie és még be is kell vásárolnia mindenféle rágcsálnivalóval, meg üdítővel. Lánya még nyári táborban van és délután megy érte. Akioék pár óra múlva itt lesznek és apjuk is iderepült Los Angelesből, aki most elment valami ajándékot venni unokájának. Nem kellett egyedül mennie, mert Kate élettársa elkísérte őt. Penelopéval két éve ismerkedett meg és szinte azonnal össze is költöztek, mondhatni, hogy szerelem volt az első látásra. Penelope egy feltörekvő pop együttes énekesnője volt, csapatával egyre ismertebbek lettek Franciaországban. Szőke haj, kék bambi szemek, Katenek az ilyen típusú nők voltak a gyengéi. Shanonnal is nagyon jól kijött, egyből egymásra tudtak hangolódni. Katenek néha olyan érzése volt, mintha két gyerekre kellene vigyáznia, de nem bánta, mert most élete ennek a szakaszában boldognak érezte magát. Az elmúlt években nem lehetett hallani az ősökről sem, nagyon eltűntek a szem elől, pedig az egész árnyék kommandó lázasan nyomozott utánuk. Sosuke Takegawáról viszont annál többet lehetett hallani. Hosszú háborúskodás után átvette Tokióban a Jakusák irányítását, csak egyetlen családot, a Tigris klánt nem tudta legyőzni. Az öreg Ojabun Iwao Akimoto régi vágású Jakusa volt, őrizte a hagyományokat és ellenezte, hogy egyetlen Ojabun irányítsa az egész országot. Még az öreg Takegawa korában is mindig lázongott, de akkor nem mert fellépni, most viszont igen, mert egyáltalán nem tartott Sosukétol. Akio és a Világrendőrség nagy erőkkel léptek fel a Jakusa klánok ellen, de a vezetőket sohasem tudták elkapni, mindig kicsúsztak a kezeik közül. Kate így viszonylag békében tudott élni, csak nagyon ritkán vette fel a Farkas énjét. Egyszer-egyszer előfordult, hogy a helyi bandák nagyon elszemtelenedtek és akkor rendet vágott köztük, de erről senki sem tudott. Penelopénak azt mondta, hogy nemzetközi üzleti érdekeltségei vannak és azért kell utaznia olyan sokat. Egyedül Shatoshi mesterről tudott, hogy hozzá járnak bizonyos időközönként, de a múltjáról nem árult el semmit sem neki. Nem akarta elkövetni azt a hibát, hogy beszámol minden tettéről a párjának, mert hát mi lett a vége, hogy Sophie mindent tudott! Külön kellett választania a Farkas énjét és a szelíd családanya énjét. A múltban már sok szörnyű dolgot át kellett élnie. Látta lányát 4 évesen démonként, amikor a Patkányt közös erővel elégették és nem szerette volna, ha Shanon újra használná az erejét. Távol kell tartania ettől az egésztől, már amennyire lehet, és Penelopét sem akarta belekeverni.

Közben Shanon elképesztő fejlődésen ment keresztül, olyan szinten tudott már kardot forgatni, hogy minden erejét be kellett vetnie ellene, de még így is sokszor alulmaradt párbajukban. Shatoshi mesternek is össze kellett szednie minden tudását, hogy fel tudja venni a tempót Shanonnal. A pusztakezes közdelemben is rendkívül ügyes volt. Itt egyedül a testi ereje volt a hátránya, de mire felnőtt lesz, félelmetes harcos válik belőle. Szerencsére nagyon jó tanuló is volt és nem élt soha vissza tudásával iskolatársaival szemben. Teljesen normális 8 éveseknek való életet élt, sok kis barátja volt, az iskolában népszerű lány volt, a mai szülinapi zsúrra is többet meghívtak közülük. Kate hallotta, hogy a ház feljáróján megáll egy autó. Penelope és az apja ért vissza az ajándékvásárlásból.

– Sikerült találnotok valamit? – kérdezte Kate a belépőktől.

– Azt meghiszem! – válaszolt mosollyal az arcán az apja.

– Mit vetettek? – kíváncsiskodott Kate.

– Azt a piros sportautót a babájának, meg még néhány kiegészítőt. – felelte az apja.

– Néhány kiegészítőt? – kérdezett vissza Kate.

– Igen, tök jó cuccok voltak még hozzá, nagyon menő! – lelkendezett Penelope.

– Ugye nem vettétek meg az egész boltot? – kérdezte Kate.

– Hagytunk elég cuccot másnak is! – válaszolt nevetve Penelope, majd odarohant Katehoz és egy cuppanós puszit adott a szájára.

Dennis kisé zavarba jött, konzervatív létére megpróbálta elfogadni, hogy lánya a saját neméhez vonzódik, de azért mégis csak furcsának találta. Sikerült kibékülniük, megbeszélték a Los Angelesi esetett, amikor a ház előtt összecsapott Lótusszal és majdnem megölte a szemük láttára. Most már teljes volt a harmónia kettejük között.

– Indulnom kell, még be kell vásárolnom, meg a tortát is el kell hoznom.– közölte Kate.

– Miért nem szóltál butus? Bevásároltunk volna! – válaszolt Penelope.

– Mert én ismerem Shanon barátait, hogy mit szeretnek, és mi az, amit nem esznek meg. – felelte Kate.

– Persze, biztos attól félsz, hogy megvettem volna az egész chipses sort! – mondta álduzzogással Penelope.

– Ez a legnagyobb rémálmom! – nevetett fel Kate. – Egyébként Akioék mindjárt itt lesznek, majd mutasd meg nekik, hogy melyik szobában tudnak lepakolni.

– Okés! – válaszolt Penelope.

Kate kiment kocsijához és elindult beszerző körútjára, odabenn pedig Dennis leült a kanapéra.

– Valami baj van Dennis bácsi? – kérdezte Penelope.

– Semmi, semmi…– felelte Dennis.

– Elmondhatja nyugodtan! A bevásárlás alatt is éreztem, hogy nincs valami rendben. – mondta Penelope.

– Ha minden áron tudni akarod, akkor nekem nagyon nehéz elfogadni, hogy a lányom… szóval, hogy a nőket szereti. Tudom, hogy ez nem választás kérdése, de azért nekem mégis furcsa. – válaszolt Dennis.

– Nézze Dennis bácsi, igaza van ez olyan, amit nem tud irányi tani az ember, de én szeretem Katet tiszta szívemből és úgy érzem, hogy ő is engem. Boldogok vagyunk egymással! Nem ez a lényeg? – válaszolt Penelope.

– De, az a legfontosabb! Nézd el egy öregember aggályait ezzel kapcsolatban! – mondta Dennis.

– Semmi baj Dennis bácsi, de ha gondolja, bajuszt rajzolhatok magamnak. – jegyezte meg viccesen Penelope.

– Nem állna jól! – válaszolt Dennis kis mosollyal a szája szélén.

Most már mindketten nevettek az egészen, majd tovább beszélgettek mindenféle dologról és Shanonról.

Kate a bevásárlóközpontban tolta bevásárlókocsiját a sorok között, már rengeteg üdítő és mindenféle sós és édes rágcsa volt bepakolva kocsijába, de azért még nézelődött, hátha kell még valami, ami esetleg még nem jutott eszébe. Ahogy sétált a polcok között, észrevett egy férfit, aki őt nézte a sor végén. Kate szigorúan ránézett, de a férfi csak bámulta tovább őt egy pislantás nélkül, gyanús volt az is, hogy teljesen mozdulatlan volt. Egy másik vásárló arra ment el és áttolta a férfin a kosarat. Tehát szellem! De miért nézi őt? Kate elindult felé, hogy kérdőre vonja, de amikor öt méterre megközelítette a szellem eltűnt. Kate megvonta a vállát majd folytatta a bevásárlást. Miután végzett, hazaindult. Már szinte el is felejtette a szellemet, amikor egy piros lámpánál ismét megpillantotta őt. Most is csak állt az út mellett és meredten nézte őt. Kate koncentrált és a démon erejét felhasználva telepatikusan kérdezte a szellemet.

– Mit akarsz?

Nem jött válasz csak egy riadt tekintett tőle aztán pedig ismét eltűnt. Mi a fenét akar ez tőlem? – kérdezte magától Kate. Annyira elgondolkodott az eseten, hogy észre sem vette időközben átváltott a lámpa. A mögötte lévő rádudált, mire ő felriadt és elindult. Hazaérve leparkolt a ház előtt a garázsfeljárón, majd kiszállt és elkezdte behordani a vásárolt dolgokat. Benyitva Akioba ütközött bele.

– Szia Tintin! – örült meg testvérének.

– Szia Nozomi! Add ide hagy segítsek! – nyújtotta kezeit Kate felé.

– Inkább a kocsiból hozd be a többi cuccot. – felelte Kate, közben letette az asztalra a csomagot, majd átölelte bátyját.

– Hozom hugi! – nyomott egy puszit Kate homlokára.

– Szia Kate! – köszöntötte Haro, majd két puszit adott arcára.

– Szia Haro! Jól utaztatok? – kérdezte Kate.

– Már amennyire lehet egy hatévessel! – sóhajtott Haro.

– Nem egyszerű az biztos, de hol van az unokaöcsém? – kérdezte Kate.

– Azt hiszem beszabadult Shanon szobájába.

Kate mosolygott egyet majd benyitott Shanon szobájába, ahol Hiroaki már a földön ült és egy kis játékzongorával játszott.

– Nem is köszönsz Kate néninek? – kérdezte viccesen Kate.

De mintha meg sem hallotta volna a kérdést Hiroaki, belemerülten nyomkodta a zongora billentyűit. Kate odament hozzá és hátulról átölelte és felemelte unokaöcsét.

– Ne, ne Kate néni tegyél le! – mondta nevetve Hiroaki.

– Nem teszlek, hanem jól megszeretgetlek, aztán meg jöhet a csiki! – válaszolt nevetve Kate.

Hiroaki csak nevetett, Kate lerakta őt mire ő elszaladt. Közben Akio jött be az ajtón a maradék csomagokkal, majd miután letette Katehoz fordult.

– Na, kikkel futottam össze a ház előtt? – kérdezte Akio.

Ebben a pillanatban lépett be Lisa és Brandon.

– Nahát, sziasztok! Nem is tudtam, hogy ti is jöttök? – örült meg a látogatóknak Kate.

– Meglepi! – mondta fennhangon Lisa, közben széttárta karjait. – Nem hagynám ki a kis barátnőm szülinapját, meg különben is van meghívóm! – mondta, majd viccesen kinyújtotta a nyelvét és felmutatott egy kézzel rajzolt kis meghívót.

– De jó, hogy el tudtatok jönni! – mosolygott Kate és két puszit adott Lisának. – Már alig férek hozzád! – jegyezte meg Lisa hasára utalva.

Lisa már nagyon ki volt kerekedve, mert már a hetedik hónapban volt, hasa csak úgy gömbölyödött a kantáros rövidnadrág mögött.

– A büszke apuka! – mosolygott Brandonra Kate.

– Szia Kate! – köszönt majd diplomatikusan kezet fogott Kateval.

– Ja, az apuka. Nagyon remélem, hogy nem az ő hatalmas termetét örökölte, mert akkor neki kell megszülnie! – jegyezte meg Lisa.

– Ne morogj kis gömbim, hanem inkább ülj le! – válaszolt viccesen Brandon.

– Gömbi? – húzta fel szemöldökét Lisa.

– Jó, jó csak vicceltem…– felelte Brandon közben megcsókolta Lisát.

Dennis és Penelope jött le az emeletről, odafönn csomagolták be az ajándékokat, miután leértek ők is meglepődtek az újonnan érkezőkön. Mindenki köszönt mindenkinek aztán leültek az asztalhoz. Penelope Lisa mellé ült és néha megfogta pocakját, amikor úgy látta, hogy megmozdul benne a baba. Közben Kate és Haro készítették elő a bulit a konyhában, szendvicseket csináltak, és közben beszélgettek.

– Hogy megy a butikod? – kérdezte Kate.

– Nagyon jól, már a másik üzletünk is beindult, és most azt tervezgetjük, hogy Osakában is nyitunk egyet. – válaszolta lelkesen Haro.

– Az nagyon jó, a végén még igazi nagy üzletasszony leszel!

– Igen azt tervezem, hogy még több üzletet nyitok, míg végül csak igazgatnom kell őket. – számolt be terveiről Haro.

– Nem veszi el túl sok idődet?

– Nem, szigorúan minden nap én megyek Hiroaki-ért az oviba, magamnak osztom be az időmet.

– Nagyon ügyes vagy, Akio biztosan büszke rád.

– Hát ajánlom is neki, hogy büszke legyen! – jegyezte meg viccesen Haro. – Veletek mi a helyzet?

– Penelope bandájával egyre jobban kezd híres lenni, most már rajongók állítják meg autogrammért és majdnem minden hétvégén koncertjük van. Ez a mostani csak Shanon miatt kivétel. – válaszolt Kate.

– Úgy értettem, hogy veled mi van? Ugye már nem? – kérdezte halkan Haro.

– Nagyon ritkán, de persze Penelope erről semmit sem tud.

– Mi van veled és a testvéreddel, hogy ennyire adrenalin függők vagytok?! – csóválta meg fejét Haro.

– Ez más! A jövőnkről van szó! – válaszolt komolyan Kate.

Haro csak sóhajtott egyet, majd csendben folytatták az előkészületeket, míg meg nem szólalt a csengő. Kate sietett kinyitni az ajtót, Shanon két kis barátja érkezett meg a szüleikkel, akiket még három kis barát követett. Kate ránézett órájára és gyorsan kiszaladt a kocsijához.

– Mindjárt jövök, rohanok Shanonért! – szólt vissza a többieknek, majd elhajtott kocsijával.

Egyenesen Shanon iskolájához hajtott, mert oda érkezett vissza a busz, ami a gyerekeket hozta vissza a táborból. Kate leparkolt és rohant a már ott álló buszhoz.

– Ne haragudj kicsim, elnéztem az időt! – rohant a türelmetlenül ácsorgó Shanon felé.

– Anya, anya felnőtt létedre megtanulhatnád már az órát! – mondta duzzogó arckifejezéssel Shanon.

– Akkor is szeretlek kis morcim! – ölelte meg lányát Kate, majd két nagy puszit adott arcára. Shanon is átölelte anyját, és hozzábújt.

– Nagyon jó volt a tábor, de azért hiányoztál!

– Te is hiányoztál kis vadmacskám!

Bepakoltak a kocsiba és elindultak hazafelé, közben Shanonnak be nem állt a szája, végig a táborról mesélt.

– Képzeld, amikor Gerald bedobta a szobánkba azt a hatalmas varangyot, mindenki sikongott a lányok közül, csak én fogtam meg a békucit és raktam be Gerald pólója alá. Nagyon vicces volt, ahogy sikongva futározott! – mesélte nevetve Shanon, közben már haza is érkeztek és kiszálltak a kocsiból. Mikor beléptek a házba már mindenki ott állt középen a tortával.

– Meglepetés! – mondták egyszerre.

Shanon először nagyon megijedt, aztán pedig ő is elnevette magát, majd egyszerre elkezdte mindenki a boldog születésnapot énekelni. A végén Shanon elfújta a gyertyákat, majd leültek és mindenki kapott egy szeletet. Lisa leült Shanon mellé.

– Na, mi a helyzet szülinapos barátnőm? – kérdezte miközben falta befelé a tortát Lisa.

– Tök jó hogy ennyien itt vagytok! – felelte boldogan Shanon. – Nem fáj a pocid, amikor mozog benne a baba?

– Nem fáj, inkább olyan fura érzés. Most fogd meg! – válaszolt Lisa, majd Shanon kezét a hasára tette.

– Húúúúú, hogy mozog aztaaaa…. – hüledezett Shanon.

– Neki is ízlik a torta! – mondta nevetve Lisa.

– Akkor adjunk még neki! – pattant fel Shanon.

– Nem kér, inkább odaadjuk az ajándékokat. – válaszolt Lisa.

– Yuppi! – lelkendezett Shanon.

Mindenki átadta a kis szülinaposnak az ajándékait. Annyi kis játékot kapott, hogy szinte ki sem látszott mögüle. Lisától és Brandontól egy majd két méteres plüss mosómedvét kapott, vigyorogva ölelgetni kezdte örömében.

– Ezt hogyan engedték fel a repülőre? – álmélkodott Penelope.

– Rendőrök vagyunk, néha élhetünk ezzel…– válaszolt Brandon.

A gyerekek elkezdtek játszani a sok játékkal, addig a felnőttek kimentek a teraszra beszélgetni és kávézni.

– Nem lesz nagyon elkényeztetve a lányod? – kérdezte az egyik lány anyukája Clara.

– Ez az egy nap csak az övé, és megérdemli! Nagyon szerencsés vagyok vele jó tanul, szót fogad és csak néha hisztis. – válaszolt Kate.

– Tényleg szerencsés vagy. Az én Camilomnak könyörögni kell, hogy tanuljon. – panaszkodott Clara.

– Pedig ő sem tanul rosszul, ha jól tudom. – jegyezte meg Kate.

– Végül is nem…– válaszolt Clara. – Ha megkérdezhetem, hol van Shanon apja?

– Meghalt! Erről nem szeretnék beszélni! – válaszolt komolyan Kate.

– Elnézést, nem akartalak felkavarni! – szabadkozott Clara.

– Semmi baj! – válaszolt Kate, közben Penelope lépett oda hozzájuk hozzábújva Katehoz.

– Fagyizni akarnak a gyerekek. – mondta Penelope.

– Egyenek nyugodtan, van a fagyasztóba elég. – vonta meg a vállát Kate.

– Roham indul! – kiáltott a gyerekeknek Penelope.

A gyerekek nagy sikítozás közepette rohanták le a hűtőt, és vették ki a jégkrémeket, majd boldogan falni kezdték. Közben Clara átsétált egy másik anyukához és vele kezdett beszélgetni.

– Minek kérdezte meg Shanon apjáról? Mindjárt leütöm a tapintatlan picsát. – mondta bosszúsan Penelope.

– Nyugodj meg, semmi gond. – simogatta meg barátnője hátát Kate.

– Nagyon jól tudja, hogy meghalt, minek kérdezi? – mérgelődött továbbra is Penelope.

– Ne foglalkozz vele nem éri meg. – nyugtatta Kate.

Közben, ahogy a háta mögé nézett, megint meglátta azt a szellemet, akit a bevásárló központban látott. Akioval összenéztek, mert ő is látta. Észrevették, hogy Shanon is vett rá egy bosszús pillanatot. Kate intett fejével Akionak, együtt indultak meg a szellem felé. Ahogy közeledtek felé, most nem tűnt el csak állt ott, meredten nézte Katet.

– Mit akarsz? – kérdezte Kate. Nem jött válasz, csak az az idegesítő nézés.

– Ha nem takarodsz innen, akkor megbánod! – fenyegette meg Kate.

– A hírnök vagyok. A halál van most itt jelen, többen nem fogják itt megélni a nyár végét. – suttogta alig hallhatóan a szellem, majd áttetszővé vált és eltűnt.

– Mit akart ezzel? – kérdezte Akio.

– Nem tudom, de rossz érzésem van! – felelte elmeredten Kate.

– Minden esetre mostantól jobban kell vigyáznunk magunkra és egymásra. – jegyezte meg Akio.

– Főleg a szeretteinkre! – tette hozzá Kate miközben lányára nézett.

Akio is családjára nézett, majd mindketten visszamentek a vendégek közé. Pár óra múlva a gyerekek és szüleik elindultak haza, és Lisa és Brandon is készült elköszönni.

– Megyünk mi is, mert ha Lisa elkezd hisztizni, hogy fáj a lába meg fáradt, akkor én fára mászok. – mondta Brandon, Lisára sandítva.

– Rendben jó utat a szállodához, és pihenjetek jól! – búcsúzott el Kate.

Majd Lisától is elköszönt, Shanon pedig adott mindkettőjüknek egy nagy tortától maszatos cuppanós puszit. Haro felvitte Hiroakit, hogy lefektesse, mert már nyűgös volt, Kate és Penelope pedig elkezdte összepakolni a buli romjait.

– Feszült vagy fiam. Bánt valami? – kérdezte Dennis.

– Semmi baj apa! Semmi olyan, amit ne tudnék megoldani.

– Láttam, hogy félrevonulsz a húgoddal, és utána lettél ilyen feszült. Megint csinált valamit? – kérdezte gyanakodva Dennis.

– Nem erről van szó, ez most bonyolult. Semmi komoly. Inkább gyere, koccintsunk egyet. – terelte el a témát Akio. Félrevonultak és megittak egy-egy pohár pezsgőt, közben Kate lépett oda hozzájuk.

– A nők dolgoznak, a férfiak meg itt iszogatnak, szép! – jegyezte meg műfelháborodással Kate.

– Hát tudod…. – jegyezte meg viccesen Akio.

– Akkor tudod mit? Kiviheted a szemetet jutalmul! – mondta parancsolóan Kate.

– Inkább nem vitatkozom…– jegyezte meg Akio, majd felmarkolta a teli szemeteszsákot és kiment vele a kukához. Dennis elkezdte összeszedni az üres poharakat és a mosogatóhoz indult vele.

– Hagyd csak apa, te inkább ülj le. – szólt rá Kate.

– Ennyit még én is meg tudok tenni, nem vagyok olyan vén…– jegyezte meg Dennis.

– Nem is azért mondtam, pihenj csak nyugodtan. – felelte Kate.

– Jólvan, jólvan…– mondta lemondóan Dennis.

Fél óra múlva teljesen rendet csináltak, már csak Shanon ajándékai voltak összerakva egy kupacba. Shanon szép lassan hordta fel a szobájába, de lassan ment, mert közben játszott velük. Kate a nappaliban ült és fújt egy nagyot.

– Azt hiszem egész jó lett a zsúr! – jegyezte meg.

– Igen, jól érezték magukat a gyerekek. – helyeselt Penelope. Haro és Akio visszaért és ők is leültek a többiekhez.

– Ugye nem rohantok már holnap haza? – kérdezte Kate.

– Megbeszéltük apával is, hogy maradunk egy pár napig, aztán irány Párizs! – válaszolt Akio.

– Igen úgy terveztük, hogy pár napot eltöltünk Párizsban, megismerjük a várost. – tette hozzá Haro.

Egy puffanásra lettek figyelmesek a hátuk mögül, azután meg eszeveszett nevetés tört ki Shanonból. Ahogy megpróbálta a hatalmas plüssmosómedvét a lépcső felé húzni az felborult, feldöntötte őt és most alatta nevetett.

– Te mit csinálsz? – kérdezte mosolyogva Penelope.

– Megtámadott a mosómaci! – válaszolta nevetve Shanon.

– Na, szép… Majd én segítek. – mondta Akio és már ugrott is, hogy segítsen Shanonnak. Felcipelték az óriási plüsst az emeletre, majd beállították Shanon szobájának sarkába, utána visszasiettek a többiekhez.

– Holnap este koncertet adunk Párizsban, gyertek el ti is! – mondta Penelope a többieknek.

– Megbeszélem Haroval, meg Lisával. – válaszolta az épp visszaérő Akio.

– Ti is jöttök szívem ugye? – kérdezte Penelope Katere nézve.

– Menjünk anyaaaa! – nyávogott Shanon.

– Jó megyünk, addig úgy sem hagysz békén…– válaszolta lemondóan Kate.

– Dennis bácsi? – nézett kérdően Penelope Dennisre.

– Háááát ha mindenki megy… – felelte Dennis.

– Akkor holnap buliiii! – sikítozta Shanon. Jót derült mindenki Shanon örömujjongásán, közben Kate meghallotta, hogy valaki kopog az ajtón.

– Ki lehet az? – kérdezte Penelope.

– Lehet, hogy valamelyik gyerek itt hagyott valamit…– vonta meg a vállát Kate, majd felállt és az ajtóhoz indult.

Amint kinyitotta meglepődött, mert nem az egyik szülő állt ott, hanem az idegen légió egyenruháját viselőszálkásan izmos férfi egy hátizsákban és övén egy pisztollyal.

– Miben segíthetek? – kérdezte Kate miközben végignézett a férfin.

– Nem akarok zavarni csak hát nem tudtam, hogy hova is menjek…– felelte.

– Mit akar? – kérdezte most már idegesebben Kate.

– Csak hogy maradhassak egy éjszakát. – felelte a katona.

– Mégis mit képzel? Ez nem szálloda! – emelte fel hangját Kate.

– Nézd,– fogta meg Kate vállát a katona, de nem tudta befejezni mondanivalóját, mert Kate elkapta a csuklóját, megcsavarta és egy válldobással a földre vitte. Majd hátrafeszítette a karját és lába élével a tarkójára lépett.

– Ha megmozdulsz, eltöröm a nyakad! – mondta határozottan Kate.

A többiek felugrottak helyükről mikor látták a jelenetet, majd Akio sietett oda hozzájuk.

– Vedd el a fegyverét Tintin! – mondta bátyjának Kate.

Akio így is tett, kivette a pisztolyt az övéből majd a férfira fogta, Kate elengedte a karját és lelépett a nyakáról.

– Állj fel és beszélj! – szólította fel Kate.

A katona feltápászkodott a földről és végignézett Katen majd Akion.

– Nem ismersz meg Kate? Thomas vagyok! – mondta a katona.

– Thomas? – nézett csodálkozva végig rajta Kate.

Nyoma sem volt annak a vékony fiúnak, akivel legutóbb találkozott, Thomas vagy 20 kiló izmot szedett fel, arca karakteresebb lett a kiképzésnek köszönhetően. Az afrikai tűző napsütés aranybarna szint kölcsönzött bőrének.

– Miért nem ezzel kezdted? – kérdezte Kate.

– Leengedheted a fegyvert Tintin. – nézett testvérére.

– Igazad van, be kellet volna mutatkoznom. – felelte Thomas.

– Egyszerűbb lett volna…– jegyezte meg Akio miközben átadta a pisztolyt Thomasnak.

– Leszereltem, és most Igort keresem, de nem tudom, hogy hol kezdjem, ezért kerestelek meg téged. Még megvan a cetli, amit adtál a címeddel.

– Barbadoson vannak. – felelte Kate.

– Akkor együtt van még Zeldával ezek szerint.

– Mégpedig annyira, hogy összeházasodtak és ikreik születtek. De, ne állj ott, gyere, üljünk le.

– Köszönöm. – válaszolta Thomas, majd leültek a nappaliba a többiek közé.

Penelope gyanúsan méregette Thomast és Katet, nem értette, hogy honnan ismerheti ezt a fickót, és ahogy a földhöz vágta az előbb…

– Ő itt Thomas, egy régi barát, csak hát nagyon megváltozott és nem ismertem fel. – mutatta be Thomast a többieknek Kate.

– A légió mindenkit megváltoztat. – jegyezte meg Thomas.

– Mégis mit történt veled? – kérdezte Kate.

– A kiképzés után háborúkba vezényeltek, a közel keletre, meg Afrikába. Rengeteg szörnyű dolgot láttam és éltem át, senkinek sem kívánom, alig vártam, hogy leteljen az öt év szolgálat. – felelte Thomas.

– Megmondtam előre, hogy a légió nem játék!

– Igen mondtad… de erre azért mégsem számítottam… de hát neked nem kell mondanom, hogy milyen a harc! – válaszolta Thomas.

– Micsoda? – vonta fel szemöldökét Penelope.

Kate egy ideges pillantást vetett Thomasra, mire ő egyből kapcsolt, hogy valószínűleg Penelope nem tud semmiről sem.

– Apa, megkérhetlek, hogy lefektesd Shanont? – kérte apját Kate.

– Persze. – válaszolta, majd Shanonnal együtt felmentek az emeletre.

– Mi ez az egész édesem? – vonta kérdőre Katet Penelope.

– Sok mindent nem tudsz a múltamról, később akartalak beavatni az egészbe. – felelte Kate.

– Mégis mibe, te is katona voltál vagy mi? – kérdezett vissza Penelope.

– Annál sokkal rosszabb…– csúszott ki Akio száján.

– Kösz tesó! – nézett idegesen Akiora Kate.

– Rosszabb? – döbbent meg Penelope.

– Most jelenleg egy mondjuk, szövetségnek dolgozom, akik rend örökből, katonákból, és beszervezett bűnözőkből állnak. – magyarázta Kate.

– És te melyik vagy közülük? – kérdezett vissza Penelope.

– Régen nem mindig a jó úton jártam. – felelte Kate.

– Pfff…. – tört ki Haroból.

– Ez mit jelent? – nézett kérdően Katere.

– A Japán Jakusa bérgyilkosa voltam, de annak már rég vége! – válaszolta Kate.

– Micsoda? Hogy te? De, de a testvéred rendőr! – fakadt ki Penelope.

– Ez hosszú történet, sokáig azt hittem, hogy Nozomi gyerekkorunkban meghalt. – vágott közbe Akio.

– Amikor megismertük egymást az nagyon nehéz időszak volt számomra, de azóta már egy olyan ügyért harcolok, ami mindenkit érint itt a földön. – válaszolta Kate.

– Ez, ez, ez nekem most sok! – mondta hisztérikusan Penelope, majd felállt és kiment a teraszra.

– Kösz szépen! – jegyezte meg Kate a többieknek majd feláld és Penelope után ment.

– Szóval te rendőr vagy? – törte meg a csendet kérdésével Thomas.

– A kelet-ázsiai Világrendőrség parancsnoka vagyok. – válaszolt Akio.

– Az fasza! – jegyezte meg Thomas.

– Csak nem te vagy az a fiú, aki megszökött Igorral együtt a Vörös Falból? – ugrott be Akionak, amit még Kate mondott róluk a szökéssel kapcsolatban.

– Igen, én vagyok…– válaszolta halkan Thomas.

– Remek, még egy gyilkos!– pattant fel Haro, majd felment az emeletre a gyerekekhez.

– Nem kell félned, nem foglak letartóztatni, de csakis Nozomi miatt! – jelentette ki Akio.

– Miért hívod Nozominak? – kérdezte Thomas.

– Mert az a neve! Nozomi Kate Wilson! – felelte Akio.

– Értem. Nem akartam felfordulást okozni, inkább elmegyek. – állt fel Thomas.

– Nem mész sehova! Majd Nozomival megbeszéled ezt az egészet, de addig sehová! – állt fel Akio is.

– Akkor maradok még. – ült vissza Thomas, majd csak némán ültek tovább.

– Miért? Miért nem mondtad el? – emelte fel hangját Penelope.

– Mert féltelek! Sophie is tudott a múltamról és mi lett a vége, keresztüldöfték egy karddal a szemem láttára, utána meg levágták a fejét! Nem akarom, hogy neked is bajod essék, mert szeretlek! – válaszolta hevesen Kate.

– De azt mondtad, hogy balesetben halt meg…– válaszolta Penelope.

– Mert meg akartalak kímélni a szörnyű igazságtól! Aki megölte Shopiet, megerőszakolt Sophie levágott feje előtt! Biztos, hogy mindent tudni akarsz? Minden szörnyű dolgot? – mondta emelt hangon Kate.

– Úristen! Ő volt Shanon apja? – döbbent meg Penelope.

– Igen, és mielőtt megkérdeznéd, hogy miért tartottam meg, mert mindig is gyereket akartam, saját gyereket, és Shanon nem tehet semmiről sem. Jobb is, hogy soha nem tudhatja meg ki volt az apja! – válaszolta Kate.

– Megölted őt is? – kérdezett vissza Penelope.

– Igen kitéptem a szívét! – felelte dühösen Kate.

– Ez szörnyű…De mégis miért csináltad, miért gyilkoltál? – kérdezte Penelope.

– Mert gyerekkorom óta ezt tanultam amióta… mindegy! – válaszolta Kate.

– Miért nem nyílsz meg előttem, miért titkolózol még mindig? – kérdezte Penelope.

– Mi a fenét akarsz hallani? Hogy több ezer ember életét vettem el, akik mind megérdemelték a halált? Bűnözök voltak, gyilkosok, pedofilok, stricik, kábítószer kereskedők! Egyikük halálát sem bántam meg! Hogy volt ehhez erőm? Shatoshi mester kiképzett, és a démon, ami bennem van erőt ad, hatalmas erőt! – magyarázta Kate közben megjelent egy könnycsepp a szeme sarkában.

– Én, én, én nem…. – hebegett Penelope a hallottakon.

– Miféle démon? Ilyen nem létezik, nem létezhet!

– Gyerekkoromban a nagyapám kidobott egy erdőben és ott megszállt egy ősrégi démon, az UKAMI a Farkasdémon! Bennem van és amikor teherbe estem Shanonnal egy része beléköltözött. Benne is ott van az a kibaszott démon! Új életet kezdtem Shanon születése után. Viszont a múlt mindig felbukkan, és akkor elszabadul a káosz. Azt hiszed, hogy én nem akarok normális életet élni a lányommal? Ez lehetetlen, mert az a démon, ami bennem van kettéhasadt és most már Shanonban is benne van. Ezért járunk a mesterhez, hogy uralni tudja, hogy nehogy átvegye Shanon felett az uralmat! Csak egy kibaszott normális életet akarok élni semmi mást! – fakadt ki Kate sírásban, majd leült a terasz lépcsőjére és kezeibe temette az arcát.

– Én nem tudtam ezekről, de itt vagyok mellettetek! Ezt még meg kell emésztenem. Szeretlek, bármit is tettél a múltadban! – mondta Penelope miközben leült Kate mellé és átölelte őt.

– Nem akarlak elveszteni! – ölelte vissza Penelopet Kate.

Pár percig csak ölelték egymást míg Kate megnyugodott majd letörölte arcáról a könnyeket és megcsókolta Penelopét.

– Vissza kellene mennünk. – mondta halkan Kate.

– Menjünk. – állt fel Penelope majd és kezeit Kate felé nyújtotta.

Beérve azt látták, hogy Akio és Thomas csak ülnek egymással szemben némán egy szó nélkül, mikor meglátták őket Thomas felállt.

– Ne haragudj Kate, nem akartam bajt okozni, inkább elmegyek. – mondta Thomas.

– Mész egy fenét! Ha jó neked aludhatsz itt a nappaliban, mindjárt hozok neked ágyneműt. – válaszolta ellenvetést nem tűrően Kate.

– Akkor viszont köszönöm! – felelte Thomas.

Kate felment az emeletre ágyneműért, addig Penelope a zsúrról maradt szendvicsekkel kínálta Thomast, és még egy szelet torta is jutott neki. Miután Thomas megvacsorázott mindenki felment a szobájába aludni, és Thomas is lefeküdt a nagyméretű kanapéra. Kate és Penelope miután letusolt lefeküdtek ágyukba. Penelope előbb szelíden, majd egyre hevesebben csókolgatni kezdte Katet. Szép lassan lekerültek hálóruháik és egymásnak estek. Jóval később ruhátlanul egymáshoz bújva aludtak el.

Reggel Shanon szaladt be a szobájukba kelteni őket, mert már mindenki fenn volt.

– Anya, anya! – kiabálta rohantában Shanon.

Amikor beért a szobába hirtelen le is fékezett, mert azt látta, hogy anyja és Penelope néni pucéran ölelkezve alszanak.

– Mi az kicsim? – kérdezte félálomban Kate.

– Miért vagytok pizsi nélkül? – kérdezte Shanon.

Katenek rögtön kipattantak a szemei és magukra rántotta a takarót.

– Ööööö mert nagyon melegünk volt…– hebegte Kate.

– Furák vagytok. – jegyezte meg Shanon, majd kisietett a szobából.

Kate Belecsókolt Penelope nyakába mire ő is ébredezni kezdett.

– Ébredj, Shanon látott minket ruhátlanul aludni. – súgta Penelope fülébe Kate.

– Mmmmm, előbb-utóbb úgy is el kell mondanunk neki. – válaszolta motyogva Penelope.

– Még kicsi hozzá. – felelte Kate.

– Már nem olyan kicsi, tegnap óta 8 éves! – válaszolta Penelope, és már kezdett is visszaaludni.

– Kelj fel! – mondta Kate, majd erősen belemarkolt Penelope fenekébe.

– Ne huncutkodj, kelek már! – nyafogta Penelope.

Miután felkeltek és tusoltak, lementek a többiekhez, akik már reggeliztek az asztalnál. Ők is leültek közéjük és szótlanul enni kezdtek. Reggeli után összekészülődtek, majd kimentek a vasútállomásra és mindannyian felültek a Párizsba tartó TGV-re. Párizsba érve elbúcsúztak Thomastól, aki repülőre ült, hogy meglátogassa Igort és Zeldát Barbadoson. Penelope is elköszönt, mert próbálni kellett nekik a koncert előtt, hosszas előkészülés, hangbeállás stb. A többiek városnézésre indultak, megnéztek egy-két nevezetességet, majd a gyerekek unszolására meglátogatták az Euro Disneylandet. Estére már mindannyian elfáradtak az egész napos jövés-menéstől, de azért elmentek Penelope koncertjére. Külön biztonsági őrök vezették őket be a Backstage páholyba, ahol csak a kiváltságosok lehettek. Amint leültek, egy külön az ő rendelkezésükre álló pincér rágcsálnivalót hozott nekik, majd felvette az italrendeléseket. Penelope sietett hozzájuk fellépő ruhájában, kisminkelve.

– Sziasztok! Milyen napotok volt? – kérdezte izgatottan.

– Fárasztó! – válaszolt Akio.

– Itt pihenhettek, a gyerekek úgysem tudnak innen elcsavarogni. – felelte Penelope.

– Csak nehogy elkapjon a hév és felmenjek táncolni melléd! – jegyezte meg viccelődve Dennis.

– Csak nyugodtan Dennis bácsi! – felelte nevetve Penelope.

– Mindjárt kezdünk, ha kell, valami csak szóljatok a pincérnek, bármit kérhettek. – közölte Penelope, majd csókot nyomott Kate szájára és elsietett.

– Majd táncolunk Lisa néni? – kérdezte Shanon.

– Ekkorra pocakkal már csak topogni tudok. – felelte viccesen Lisa.

– Shanon, ne nyúzd Lisa nénit! – szólt lányára Kate.

– Semmi baj, legszívesebben én is ott tombolnék az első sorban! – legyintett Lisa.

– Meg tudom erősíteni, már voltam vele koncerten, olyan, mint egy Duracell nyuszi! – vágott közbe Brandon.

– Csak szeretek bulizni! – felelte Lisa miközben kinyújtotta nyelvét Brandonra. Shanon felállt és nevetve átölelte Lisát.

– Én így pocakosan is szeretlek. – mondta Shanon.

– De már szerencsére nem leszek sokáig ekkora. – válaszolta Lisa.

Ekkor hatalmas üdvrivalgás vette kezdetét a nézőtér felől, mert Penelope és bandája felment a színpadra. A tízezres tömeg egyszerre sikítozott és kiabált. Shanon és Hiroaki odaszaladtak a színpad mellé. Egyetlen lépcsőfok választotta el a Backstage-t a színpadtól, így ők szinte karnyújtásnyira, oldalról látták az egész koncertet. A banda elkezdte koncertjét az egyik legismertebb dalával, a közönség végig tombolta az egészet, együtt énekelték a refrént, még Shanon is. Lisa is odament hozzájuk, csak úgy egyhelyben topogva táncolt velük. Igazán meglepte Katet, hogy Haro is odament táncolni a gyerekekkel.

– Te nem mész? – kérdezte vigyorogva Akio.

– Nem vagyok az a táncos lábú…– válaszolta Kate.

– Kár, én azért megyek. – állt fel Akio és iszonyatos táncba kezdett.

Ahogy nézte testvére „táncát” hatalmas nevetésbe tört ki. Olyan látványt nyújtott Akio, mint zsiráf az aknamezőn. Brandon is elkezdett rajta nevetni. Katenek kicsordultak a könnyei a röhögéstől, de egy idő után más valamire is figyelmes lett. Egy alak nézte őt a Backstage-ben, a szomszéd asztalnál. A férfi több mint két méteres magasságával, széles vállaival és vagy kétszáz kilójával valódi óriásnak tűnt. Fekete öltöny feszült hatalmas izmain és tiszta kék szemével szúrósan nézte Katet. Kate abbahagyta a nevetést, ő is nézni kezdte az óriási alakot. Több percen át farkasszemet néztek egymással, míg végül Kate megunta az egészet felállt és odasétált az alakhoz.

– Ismerjük egymást? – kérdezte Kate.

– Ne haragudjon, hogy néztem, de ilyen szépséget ritkán lát az ember. Elnézést az udvariatlanságomért még be sem mutatkoztam, Jurij Galgalov vagyok. – mutatkozott be az alak.

– Köszönöm a bókokat! Kate vagyok és a barátnőm hívott meg minket, ő az énekes. – felelte Kate.

– Áááá, szóval te vagy Penelope élettársa! Már sokat hallottam rólad. Én a banda produkciós irodájának a tulajdonosa vagyok. – válaszolta Jurij.

– Értem. Remélem csupa jót hallott rólam! – jegyezte meg viccesen Kate.

– Csakis jót! Sajnálom, hogy nincs esélyem egy ilyen tökéletes szépségnél! – bókolt Jurij.

– Ne túlozz…– jött zavarba Kate, mert nem volt hozzászokva, hogy így bókoljanak neki.

– A tény nem túlzás! – felelte Jurij. – Megiszol velem egy pohár pezsgőt?

– Köszönöm elfogadom. – felelte Kate, bár nem szokott alkoholt inni, de egy pohár pezsgő nem árthat meg.

– Pincér legyen, szíves hozza ide a Dom Pérignon Rose Gold Mathusalem 1996-os pezsgőmet! – szólt a pincérnek Jurij.

A pincér hamarosan hozta is a hat literes pezsgőt behűtve.

– Ez egy ritkaság! Ha jól tudom, csak 35 palackkal van belőle az egész világon! – döbbent meg Kate.

– Lenyűgöző, kifinomult ízlésre vall! – bólintott elismerően Jurij.

– Nem hiszem, hogy az én tiszteletemre kellene kinyitni egy majd 50 ezer dolláros pezsgőt! – közölte szerényen Kate.

– Nem kell aggódnod, a 35 palackból 14 az én tulajdonomban van! – válaszolta Jurij, majd egy halk pukkanással kinyitotta a pezsgőt.

Jurij töltött mindkettőjüknek egy-egy pohárral majd átnyújtotta az egyik poharat Katenek.

– A szépségre és a tökéletességre! – emelte fel poharát Jurij.

– Egészségedre! – felelte Kate, majd koccintott Jurijjal és szép lassan ízlelve elkezdte inni a pezsgőt.

Nem csak az ára volt prémium kategóriás, hanem az íze is. Ilyen finom íz kombinációt még sohasem ivott Kate, bár megengedhette volna magának, hogy ilyen drága italokat vegyen, de őt nem érdekelte az alkohol. Mire kiitta poharát édes melegség öntötte el mellkasát.

– Nagyon megtisztelő, hogy megkínáltál ezzel a különlegességgel! – mondta Kate miközben letette poharát az asztalra.

– Nekem megtisztelő, hogy egy ilyen gyönyörűséggel koccinthattam! – felelte Jurij. – Önthetek még egy pohárral? Ne vesszen kárba ez a ritkaság, ha már kibontottam! – nézett Kate szemébe azzal a tiszta kék szemeivel.

– Nem szabadna… a lányommal vagyok itt. – felelte Kate.

– Láttam, akár az anyja, le sem tagadhatnád! De még egy pohár biztosan nem árt meg! – mondta búgó hangon Jurij.

Kate nem tudta, hogy mi ütött belé, de ez az alak teljesen levette a lábáról, nem érzett ilyet, de most vonzónak találta ezt a férfit, így hát rábólintott és elfogadott még egy pohár pezsgőt. Ezt is szép lassan itta, hogy minden kiélvezze minden cseppjét. Miután megitta érezte, hogy egy kicsit a fejébe is szállt a szénsav miatt.

– Köszönöm, de többet nem ihatok! – közölte kis mosollyal az arcán Kate.

– Úgy látom nem szoktál alkoholt inni. Kicsit ki is pirultál tőle, de nagyon jól ál neked! – bókolt Jurij.

– Elég lesz a bókokból Jurij. Sajnálom, de köztünk nem lehet semmi. A nőket szeretem! – jelentette ki határozottan Kate.

– Attól még bókolhatok egy ilyen szépségnek! – felelte mosolyogva Jurij.

– Azt lehet…– válaszolt Kate, és egy kicsit meg is szédült a pezsgőtől, érezte, hogy benne lévő démon suttog valahol „igyál még, még, még!”.

Kate koncentrált, hogy elnyomja a démont, de egy pillanatra megvillantak benne a fekete szemei. Rögtön le is sütötte, hogy nehogy meglássa a férfi. Elkésett vele. Jurij egy pillanatra látta a feketeséget szemein, de mintha észre sem vette volna, nem reagált semmit sem.

– Bocsánat Jurij, de vissza kell mennem a lányomhoz. – szabadkozott Kate.

– Természetesen semmi gond! Köszönöm elbűvölő társaságod! – mondta Jurij, majd megfogta Kate kezét és csókot nyomott kézfejére.

Kate ettől teljesen elpirult és zavartan húzta vissza kezét. Megfordult és elsietett az asztaltól. Visszaérve asztalukhoz lehuppant székére és érezte, hogy forróság önti el. Az alkohol dolgozni kezdett szervezetében, kipirult arcát legyezni kezdte az itallappal, közben Akio tért vissza hozzájuk.

– Mi a baj hugi, jól vagy? – kérdezte aggódva Akio.

– Ott az a férfi, tudj meg róla mindent Jurij Galgalovnak hívják. – felelte Kate.

– Utána fogok nézni. De miért kéred? – válaszolta Akio.

– Nem tudom, van benne valami…. – harapta el a mondat végét Kate.

– Nem gond…– vonta meg vállát Akio, majd ő is leült.

A banda a legnagyobb slágerüket kezdte játszani, a közönség tombolásban tört ki, mindenki egyszerre énekelte velük a dalt. Shanon felrohant a színpadra és együtt énekelte a bandával a számot. Kate teljesen ledöbbent, hogy milyen tisztán énekel a lánya, szinkronban Penelopéval. Amit Kate nem tudott, hogy ők ketten titokban gyakoroltak és ez a kis akció előre megbeszélt volt. Együtt énekeltek és táncoltak egészen a szám végéig. Óriási ovációval tapsolták meg Shanont, aki elpirult majd integetett a közönségnek és leszaladt a színpadról, egyenesen anyjához.

– Láttad anya, láttad? – kérdezte teljes izgalommal.

– Láttam kicsim, észvesztő voltál! – ölelte meg lányát Kate.

– Nahát csajszi, igazi sztár vagy! – lépett oda hozzájuk Lisa.

– Tök jó volt! – ugrándozott Shanon örömében.

Kate csak figyelte mennyire boldog a lánya, közben arra gondolt, hogy bárcsak ilyen békésen telne az életük hátralévő része. Nem volt sokáig ideje ezen gondolkodni, mert érezte, hogy a démon ki akar törni belőle, és most minden erejét össze kell szednie, hogy ne törjön a felszínre. Egy pillantást vetett Jurijra, aki még mindig őt nézte és döbbenten vette észre, hogy egy pillanatra az ő szeme is feketévé változik.

Jól láttam, vagy csak beképzeltem? Nem lehet, hogy ő benne is van egy démon, ez már tényleg képtelenség! – morfondírozott magában, majd levette tekintetét róla és a többiek felé fordult. A koncert végén Penelope szaladt hozzájuk hatalmas mosollyal az arcán.

– Azt hiszem, hogy újabb szintre léptünk a bandával! – lelkendezett.

– Fantasztikusak voltatok, és az a shanonos akció…. – ölelte meg Penelopet Kate.

– Meglepődtél mi anyuci? – kérdezte vigyorogva Penelope.

– Kellemes meglepetés volt, és köszönöm, hogy Shanonnak ekkora örömöt okoztál vele! – felelte Kate, majd megcsókolta Penelopet.

– Te ittál? – döbbent meg a csók után Penelope.

– A producered, Jurijjal koccintottam egyet. Na jó, kettőt. – válaszolta Kate.

Penelopenek elkomorult az arca, közelebb hajolt Katehoz és a fülébe súgta.

– Vigyázz vele nagyon veszélyes alak!

– Mitől olyan veszélyes?– kérdezett vissza Kate.

– Majd később elmondom, ha kettesben leszünk. – válaszolta Penelope.

Kate csak bólintott, és még vagy másfél órán át buliztak a bandával a Backstage-ben. Jurij egy ideig még figyelte a boldog csapatot majd intett kezével és egy öltönyös fickó lépett oda hozzá.

– Mindent deríts ki arról a zöldszemű ázsiai nőről nekem Jean! – közölte komoly hangon Jurij.

– Mire kíváncsi uram? – kérdezte Jean.

– Mindenre! Hol lakik, mit dolgozik, kik a barátai, ki a gyereke apja! – válaszolt Jurij.

– Igen uram, meglesz! – felelte Jean, majd ő is figyelni kezdte Katet és titokban több fotót is készített róla és Shanonról.

A koncert után kikísérték Lisát, Brandont és Dennist a reptérre, mert ők még ma este visszautaznak Amerikába. Akioékat kísérték a szállodába, mert ők már nem akartak éjszaka utazni Hiroakival. Penelope kocsijával hazaindultak, amit még ő hozatott Párizsba. Most kivételesen Penelopenek kellett vezetnie, mert Kate ivott, így nem akart volánhoz ülni. Az alkoholnak kezdett múlni a hatása és a démon is egyre jobban elhalkult benne. Egy temető mellett haladtak el, Shanon megszólalt a hátsó ülésről.

– Látod, anya mennyien vannak? – kérdezte döbbenten Shanon.

– Micsoda, kik? – kérdezett vissza Kate, közben kinézett oldalra és teljesen ledöbbent a látottakon.

A temető tele volt a holtak lelkével és mind őket nézték. Ahogy haladtak a kocsival, úgy fordult a fejük utánuk. Több ezer halott lélek figyelte őket.

– Anya én félek! – suttogta Shanon.

– Nem tudnak bántani minket! – felelte megnyugtatásul Kate, bár végig futott a hideg a hátán.

– Mi az, mit néztek? – értetlenkedett Penelope.

– Majd később elmondom, most inkább hajts gyorsabban, hogy minél hamarabb elhagyjuk ezt az istenverte temetőt! – válaszolt Kate.

Penelope belelépett a gázba és hamarosan maguk mögött hagyták a temetőt. Kate még sokáig gondolkodott, hogy miért figyelte őket az a sok szellem, de elképzelni sem tudta. Hajnali egy óra volt mire hazaértek, Shanon elaludt a kocsiban. Kate óvatosan kiemelte és felvitte a szobájába majd lefektette őt. Hamarosan már az ágyban volt Penelopéval, rögtön el is aludtak mindketten. Nem akartak már beszélgetni, mert mindketten fáradtak voltak. Majd holnap…

2. FEJEZET

Thomas gépe landolt       a Barbadosi reptéren, már várta őt Igor és Zelda. Jó lesz velük végre újra találkozni, már nagyon rég volt, amikor utoljára beszéltek egymással – gondolta Igor. Mivel mindketten elég magasak voltak Zeldával nem kellett a nyakukat nyújtogatni, hogy lássák a megérkező Thomast, de eddig még nem vették észre őt.

– Azt mondta, hogy ezzel a gépel, jön. – jegyezte meg Igor miközben fürkészte a tömeget.

– Igen, biztos, hogy ez az a gép, de én sem látom. – felelte Zelda.

– Elnézést, nem láttak erre egy nagydarab orosz fickót? – kérdezte Thomas melléjük érve.

– Mit mondott? – háborodott fel Igor, ahogy jobban szemügyre vette az alakot, aki megszólította megdöbbent a felismeréstől. – Thomas?

– Igen tesó! – vigyorodott el Thomas.

– De megváltoztál fiú, rád sem ismerek, igazi férfit faragtak belőled ott a légióban! – üdvözölte Igor.

– Te viszont barátom pocakot növesztettél…– jegyezte meg nevetve Thomas.

– Ez a családos emberek sorsa. – jegyezte meg Igor közben óvatosan Zeldára sandított. – Gyere ide, hadd nézzelek meg! – húzta magához Thomasrt és jól meglapogatta vállait és a hátát.

– Szia, Thomas! – mondta mosolyogva Zelda majd két puszit nyomott Thomas arcára.

– Nagyon jó formában vagy! – mondta elismerően Igor.

– Igyekeztem összeszedni magam az évek alatt. – szerénykedett Thomas.

– De, ne ácsorogjunk itt, induljunk! – mondta Igor majd ellenvetést nem tűrően elvette Thomas bőröndjét és elindult vele kifelé. Az autóhoz érve bepakolták a csomagokat majd beszálltak és elindultak.

– Kate mondta, hogy összeházasodtatok, és hogy ikreitek vannak. – mondta Thomas.

– Így igaz, házas ember vagyok, és két kis karamell boldog apja! – válaszolt büszkén Thomas.

– Karamell? – vonta fel szemöldökét Zelda.

– Szeretetből mondtam…– magyarázkodott Igor.

– Persze, persze… De inkább te mesélj Thomas, milyen volt a légió? – kérdezte Zelda.

– Szörnyű! – komorodott el Thomas. – Több háborút is megjártam és amire képesek az emberek az valami szörnyű! Hogy van valakinek lelke gyerekeket, sőt csecsemőket megerőszakolni és megölni? Ártatlan emberek ezreinek halálát láttam, soha nem gondoltam volna, hogy ilyen gonoszságra képes az ember! – válaszolt komolyan Thomas.

– Mi figyelmeztettünk, hogy a légió nem egy leányálom! – felelte Igor.

– Tudom, mondtátok, az egész légiónak van valami régi romantikus bája, legalábbis azt hiszi az ember, de aztán szembesül a szörnyű valósággal. – mondta Thomas.

– Tudom miről beszélsz, én Dél-Afrikából származom és csak azért irtották a népemet, mert más volt a bőrünk színe. – felelte komolyan Zelda.

– Soha nem akarok visszamenni Afrikába. – jegyezte meg Thomas.

– Én sem! – felelte Zelda. – Azért is költöztünk ide, mert itt nem számít a bőrszín.

– Békés helynek látszik. – válaszolt Thomas.

– Nagyon békés és kedvesek az emberek. – felelte Igor.

– Akkor lehet, hogy maradok és munkát keresek itt helyben. – gondolkodott el hangosan Thomas.

– Nem bánod meg fiú, segítünk mindenben neked. – bátorította Igor.

– Nem akarok a terhetekre lenni, van elég pénzem, sőt több, is mint szükséges– jegyezte meg sejtelmesen Thomas.

– Jól van zsenikém, kit csapoltál meg? – nevetett fel Igor.

– Egy-két olyan bankot, akik úgysem veszik észre azt a kis aprópénzt. – válaszolt mosolyogva Thomas.

Igor felnevetett. Sejtette, hogy Thomas nem csak pár centet húzott le a bankoktól, közben meg is érkeztek Igorék házához. Szokványos, nem feltűnő kis ház volt kerttel, terasszal, igazi békés családnak való. Miután leparkoltak, bementek a házba, ahol a babysitter, Jessica volt a gyerekekkel.

– Megjöttünk! – mondta fennhangon Igor.

Hamarosan a gyerekek is megjelentek és rohantak a szüleikhez, egy fiú és egy lány.