részlet

© Bocsi Viktória, 2023

© Jaffa Kiadó, 2023

Minden jog fenntartva!

Borítóterv Tillai Tamás

Borítófotó Hajas Orsolya

Tipográfia Nagy Tamás

Felelős szerkesztő Hessky Eszter

Felelős kiadó Rados Richárd

Jaffa Kiadó • www.jaffa.hu

ISBN 978 963 475 893 8

JOGI NYILATKOZAT

A könyvben található információk kizárólag tájékoztatási célt szolgálnak, nem helyettesítik az orvosi tanácsadást, alkalmazásuk az olvasó felelőssége. Minden egészségi problémájával forduljon orvoshoz, aki meghatározhatja, hogy a könyvben szereplő információk alkalmazhatók-e a konkrét esetben, illetve segítséggel tud szolgálni az egészségi problémákat és kezelésük módját illetően. A szerző és a kiadó nem vállal felelősséget a könyvben szereplő bármely javaslat követése miatt esetlegesen bekövetkező sérülésért vagy más egészségi problémáért.

Elektronikus változat

eKönyv Magyarország Kft.

www.ekonyv.hu

Készítette Ambrose Montanus

Tartalom

Előhang

A grillcsirke, na meg a lélek

Ha egészséges akarsz lenni, lépj ki a mérgező kapcsolatok és szokások hálójából!

Tanulj a negatívumokból, és hozd meg a saját szabályaidat!

Kiszállok a Metodicból – avagy hogyan lettem Bocsi Viki?

Vissza a természethez – avagy csak eszel vagy táplálkozol?

Az edzésektől a versenydiétáig és vissza – utam az egészséges edzéshez

Életem legbrutálisabb éve

Érték és Minőség díj – és a nagy döntés

Nem vagyunk egyformák

Összefoglalás: kerülendő és ajánlott ételek

Táplálkozási tippek

A teherbeeséstől a szoptatásig

Elfogadni a változásokat

Ahonnan én az erőt merítem és a válaszokat kapom – Miért beszélek annyira sokat a lélek állapotának fontosságáról?

Tudásmorzsák

Zárszó

Függelék: Mintaétrendek, receptek

Mintaétrend fehérjegazdag ételekkel

Mintaétrend szénhidrátgazdag ételekkel

Mintaétrend kiegyensúlyozott ételekkel

Receptmutató

Ez a könyv az életemről szól: a tapasztalataimról, élményeimről és a tanulmányaimról, és arról, hogyan tudtam beépíteni mindezeket az életembe. Lesznek benne megosztó témák, ez kikerülhetetlen volt, mert őszintén szerettem volna írni.

Ezek az én jelenlegi tapasztalataim, amik nekem beválnak. Nem kötelező senkinek követnie semmiben, ami nem komfortos vagy nem tetszik neki.

Igyekeztem úgy írni, hogy azok is találhassanak benne érdekes dolgokat, akik már sok mindent tudnak és azok is, akik nem ismernek. Lesz szó az életutamról, megosztom veled, hogy ki volt rám szakmailag, és mi volt rám emberileg a legnagyobb hatással. Hogy milyen életszemlélet segített a nehéz helyzetekben. Hogy miket alkalmazok elvi és gyakorlati szinten a saját életemben. Olyan szakmai információkat is megosztok veled, amelyeknek a segítségével megértheted a tested reakcióinak valódi okait. Lesz szó lélekről és testről. Az volt a cél, hogy a könyv legyen személyes, de közben ismeretterjesztő is, szóval igyekeztem ennek mentén haladni.

Biztos vagyok benne, hogy amiket leírok, azokkal nem vagyok egyedül, és esetleg néhány hasonló tapasztalaton te is átmentél már az eddigi életed során. A célom az, hogy jobban megismerj, hogy értsd, hogy a közösségi médiában és egyéb helyeken általam vagy rólam írt dolgok hogyan állnak össze kerek egésszé. És hogy az esetleges kérdéseidre a hiányzó válaszoknak legalább egy részét megadjam.

A könyvben lévő javaslatok semmilyen orvosi diagnózist és terápiát nem helyettesítenek. Minden javaslatot vagy tanácsot, ami benne van – egészségügyi probléma esetén – csakis szakorvosi konzultáció és egyeztetés után próbálj ki!

Lehetnek benne idegen vagy számodra ismeretlen szavak. Kérlek, ha ilyennel találkozol, nézd meg a pontos jelentését valamelyik online szótárban. Jó és egyszerű forrás erre a Wikiszótár. Sokat segít, ha utánanézel minden szónak, amit nem teljesen értesz.

Előhang

Hajnali 5 óra van. Magamtól ébredek, mint általában. A bőröm érzékeli a sötét rolón átszűrődő kevés fényt, vagy meghallom a távolabbi templom harangját, legkésőbb 6-kor. Ha valami miatt, nagyon-nagyon ritkán, mégis ébresztőórára van szükségem, akkor egy nagyon finom, lágy hangot állítok be, mondjuk kristályok csörgését vagy madarak csicsergését, azt is halkan. Koffeinre már jó ideje nincs szükségem a reggelhez, és ez nagyon jó. Ez is egy olyan dolog, amit nemcsak mondok másoknak, hanem eszerint is élek.

Minden napszaknak megvan a maga sajátos hangulata. Reggelente imádok csendben feküdni a sötétben, és hagyni, hogy jöjjenek a gondolataim. Alapvetően a jókedv és a nevetés éltet, de ilyenkor inkább filozofikus hangulatban vagyok. Ezek számomra az „aranypercek”, amikor gondolkozom. Szeretem a csendet, szeretem nem korbácsolni a kortizolt, azt a hormont, ami felébresztett, tehát a szerepét tisztességgel ellátta.

Gondolkozom, számot vetek. Hogyan is kezdjem el ezt a könyvet írni, hogy ne legyek csapongó, mégis minden fontos témát tudjak érinteni? Érzem, hogy most értem el egy olyan életszakaszba, amikor már van elég tapasztalatom, tudásom, motivációm és időm, hogy hosszabban írjak. Mindenről egyben: testről, lélekről, élethelyzetekről. Merthogy minden, ami történt, összefüggött mindennel.

Rendbe tettem az emberi kapcsolataimat, kezeltem az életemben azokat a helyzeteket, amik visszahúztak, és megerősítettem azokat, amik előrevittek. Most már tudok különbséget tenni ezek között, és nem beleragadni nehéz helyzetekbe, mert az áldozattá teszi az embert. Tapasztalatból beszélek.

Bocsi Viki vagyok, táplálkozási szakértő. Ez a valódi nevem. Alkalmazott táplálkozástudományi képzést végeztem a szakmai mentoromnál, Bartha Ákosnál, akitől tíz éve tanulok. Miskolcon születtem 1978. április 24-én, szóval elég régen, és most érzem magam a legjobban az eddigi életemben, pedig a háromgyerekes női lét köztudottan nem egyszerű. Nem sikerült soha a dolgok könnyebbik végét megfognom, nem hullott semmi az ölembe – de ez kicsit sem panasz, sőt. Hálás vagyok érte. Sokat adott az eredményeimhez, mert az, hogy nem kaptam meg a dolgokat csak úgy, olyan helyzeteket eredményezett, amikből csak felfelé volt kijárat.

Évtizedek óta érdekel a táplálkozás témaköre. Először az volt a célom, hogy megértsem, később az, hogy megértessem mindazt, amit tanultam, tapasztaltam. Hogy mi miért történik a testünkben, és hogyan működünk. Meg akarom mutatni az összefüggéseket, okokat, egyéni igényeket, különbözőségeket, és át akarom adni mindenkinek a teste használatához passzoló útmutatást. Azt szeretném, hogy tudáson alapuló szokásokkal betegségek helyett mindenki az egészség felé tartson.

Mélyen hiszek benne, hogy ha valaki felismeri, mennyire fontos a tiszta, egészséges ételek fogyasztása, akkor idővel olyan pozitív változások indulhatnak el a szokásaiban, amelyektől tartósan javul az életminősége.

Nem vagyok orvos, sem dietetikus, de természetesen sokukkal együttműködöm, és maximálisan tisztelem a hivatásukat, sőt én is igénybe veszem a segítségüket nap mint nap.

17 éves korom óta foglalkoztat a helyes táplálkozás kérdése. Sok keresés és sok tapasztalás áll mögöttem, és bizony sok tévút is. A fejlődés útja ilyen. Tapasztalunk, tanulunk, változunk, változtatunk. Aki ezt egy másik ember szemére veti, az egész egyszerűen az életet próbálja akadályozni.

Sokáig próbálgattam én is különböző étrendeket, voltam vegetáriánus, aztán ettem sok zsírt szénhidrát nélkül. Próbáltam napi egyszer enni, de napi ötször is. Tartós változást, hosszú távon fenntartható, számomra kielégítő étrendet mégsem találtam. Ment a szokásos, sokak által ismert kísérletezgetés és kisebb-nagyobb súlyingadozás. Közben hol sportoltam, hol nem.

Akkor érkezett a megoldás, amikor rájöttem, hogy nincs mindenkire érvényes szabály és mindenkinél egyformán működő étrend. Megismertem egy módszert, amivel végre bizonyossá vált, hogy nekem igenis sok húsra, tojásra és halra van szükségem és sokkal kevesebb kenyérre, tésztára, rizsre, mint ahogy azt az általános táplálkozási piramis ajánlja. Kiderült, hogy nekem a gyümölcs és a túl sok koffein (!) akár hízást is okozhat, viszont tényleg nyugodtabban, nagyobb mennyiségben ehetem a zsírosabb húsokat, halakat, belsőségeket, tojást.

Akkoriban meglepő volt, de én megnyugodtam. Vége lett az útvesztőnek, a kísérletezgetésnek, és végre tudtam, hogy ha valamit megeszem, az milyen hatással lesz rám. Azóta sem lettem robot, akinek a nap 24 órája precízen beosztott és meghatározott étkezésekből áll. Én is szoktam néha kávézni és tortát enni, mert életszerűtlen lenne mindenről lemondani. Már jó ideje tudom, hogy mivel teszek a legjobbat önmagamnak, és ahhoz igyekszem tartani magam folyamatosan, vagy korrigálni időben, ha elcsúszok.

A mai napig tanulok. Olvasom, gyűjtöm a témában található információkat, mert ahány ember, annyi probléma és annyi megoldás. Mindannyian egyediek vagyunk, más testtel, más genetikával, más célokkal, más életkorral, más lehetőségekkel, különböző ízlésekkel, érzékenységekkel, élethelyzetekkel. Mára mégis kirajzolódott egy olyan irány, amely felé kivétel nélkül mindannyiunknak tartania kellene.

Szívesen átadom a tapasztalataimat, de nem tudok helyetted beletenni felelősséget, fegyelmet, kitartást és őszinteséget. Ez a labda a tiéd. Nem tudok szabályokat mások helyett betartani, szokásokat megváltoztatni. A lelkesedést, a motivációt, a kreativitást sem tudom más nevében hozzátenni, maximum a sajátommal példát mutatni.

Ez melós, neked is. Ezen az úton, a változás útján neked kell végigmenned. Felelősséget kell vállalnod önmagadért.

Eltarthat hónapokig, vagy akár egy évig is, mire belejössz, de ne ijedj meg: ez egy tartható, életszerű, normális életvitel, nincs benne semmi különleges, elérhetetlen élelmiszer, táplálékkiegészítő. Igyekszem kerülni a szélsőségeket, nehezen teljesíthető javaslatokat. Extrém formák eléréséhez nem tudok, és nem is akarok segítséget nyújtani. A szélsőséges étrendi szabályok okozzák ugyanis azokat a károsodásokat, amelyeket aztán nem győzöl majd helyrehozni. Ez az egészséges testről szól, nem a zsírtalan testről. És a hosszú távú jó közérzetről.

Ha pedig alkalmanként – vagy először gyakrabban – hibázol, kilengsz, elesel, nincs dráma, nincs feladás: másnap folytatod az elkezdett utat. Az élet az ilyen. Életszerű.

A grillcsirke, na meg a lélek

Anyám volt az első ember az életemben, aki azt erősítette, hogy velem baj van. Mégis nagyrészt ennek köszönhetem, hogy ma az vagyok, aki. Talán innen indult az is, hogy később annyira vonzottam a hozzá hasonló embereket. Ezt persze csak később kezdtem felismerni, ahogy követték egymást az életemben, mert ha sok ilyen ember vesz körül valakit, akkor könnyen azt hiszi, hogy ez a normális.

Szóval sokáig, nagyon sokáig azt hittem, hogy velem valami baj van. Volt egy barátnőm, akivel tizenegy-két éves korom után nagyon sok időt töltöttem együtt, és ahogy serdülni kezdtünk, ő tényleg nagyon csinos lány lett. Atletikus, sportos alkat volt – én meg kicsit kevésbé. Valójában semmi baj nem volt velem, csak már akkor kicsit nagyobb volt a mellem, vastagabb a combom, kerekebb a fenekem. Nem voltam kövér, hanem inkább nőies alkat, de otthon azt hallgattam, hogy a barátnőm milyen tökéletes, milyen szép és milyen gyönyörű. Nem voltak ezek nyílt bántások, de ahhoz, hogy az ember rosszul érezze magát, pont elég, hogy folyton összehasonlítgatják valakivel, hogy nem kap elismerést, dicséretet, mást viszont megdicsérnek a jelenlétében. És bizony egy kamaszodó lánynak komoly mentális károkat tud okozni, amikor a változó teste miatt belefut ilyen tapasztalatokba.

Ezt azért is mesélem el, mert ma ez a tökéletességre törekvés még erőteljesebb, mint annak idején. Manapság minden közösségimédia-felületen szembejön velünk, és ezzel egyidejűleg olyan reklámokkal bombáznak minket, amelyeknek a rendszeres fogyasztásával egyre csak távolodunk attól a bizonyos elénk tett ideális formától.

De ami ennél is fontosabb: nemcsak a formánk nem lesz ideális, hanem ezek a reklámok az egészségünket teszik tönkre. Ezért manapság talán még sokkal nehezebb helyén tartani a kamaszok önbizalmát és önbecsülését.

Engem viszont mindig az ilyen rossz élmények toltak előre. Olyan vagyok, mint egy gumilabda: ha jól földhöz vágnak, fáj-fáj, de utána felpattanok. Ha valami rossz dolog történik velem, akkor a kezdeti sokk után inkább cselekszem és megyek előre, mint hogy megadjam magam a helyzetnek. Rövidebb-hosszabb gondolkodás után mindig teszek valamit. Néha sírok is. De a mélypontok több nyertest építettek fel, mint bármilyen kiváltság valaha is.

Akkor például erre a szituációra az volt a reakcióm, hogy elkezdtem a testemmel foglalkozni. Abban az időben már a fiúk is elkezdtek érdekelni, de közben bennem volt a gátlás, hogy nem így kéne kinéznem, le kellene fogynom – így utólag nézve már persze nem értem, miért vagy miből. Megtettem az első lépéseket az egészségesnek hitt fogyókúrák irányába. Akkor ez sajnos úgy nézett ki, hogy nagyjából csak eszementebbnél eszementebb diétákat – nem is diétákat, fogyókúrákat! – követtünk. Volt, hogy egész nap csak főtt rizst ettem, volt, hogy csak gyümölcsöt vagy csak krumplit. Abban az időben nagyon ment a káposztaleves-diéta – azt épp nem próbáltam ki, mert meg kellett volna főzni, és ki az a kamasz, aki nekiáll káposztát főzni? De volt olyan is, hogy egyszerűen éheztem: előfordult, hogy egész nap csak egy kávét ittam, esetleg ettem még egy sütit, bevittem vagy 300 kalóriát. Szóval mindent megtettem, hogy tönkretegyem magam, de túléltem károsodások nélkül. Ismerős lehet ez neked is. Vékony és csinos akartam lenni, mint ahogy – örökkön örökké – a legtöbb nő.

És ma talán igazabb, mint valaha, hogy hiába az egyre növekvő adathalmaz fogyás-táplálkozás-egészség témában, egy labirintus az egész, amiből úgy tűnik, nincs kiút.

18 évesen megismerkedtem egy fiúval, aki miatt Debrecenbe költöztem. Az édesanyja számomra igazi példakép volt, sőt mondhatom, hogy a mai napig az. Nagyon jól főzött, egy tündér volt, kedves és aranyos, egyébként meg egy nagy hivatal vezetője, nagyszerű, kemény főnök. Emellett nagyon csinos is volt. Igazi inspiráló személyiség. Utólag jöttem rá, hogy az ő lénye, példája, habitusa, hozzáállása milyen nagy hatással volt az önmagammal szembeni elvárásokra. Ott a saját szememmel láttam, hogy igenis lehetséges nőként egyszerre több területen is kiemelkedőnek lenni.

Aztán 21 éves koromban visszaköltöztem Miskolcra, és megismerkedtem az akkori párommal. Ő 12 évvel idősebb volt nálam, sikeres üzletember már akkor is. Sokat tanultam tőle. Becsületes hozzáállást, üzleti és vállalkozói szemléletet, keménységet, kitartást. Az ő életében olyan események történtek, amelyek miatt kellett neki valami spirituális kapaszkodó. Ezért megismerkedett többféle olyan mentális technikával, amiken keresztül elindult a természetgyógyászat és a tudatos életmód felé. Életemnek ezen a pontján még azt hittem, hogy minden ember olyan, mint ő: nagyrészt jót akar másoknak és segítő szándékú. Kicsit el voltam tévelyedve, de ez csak később derült ki.

Szóval rajta keresztül én is elindultam ebbe az irányba, és megismertem egy természetgyógyászt, aki afféle pótanyám lett. Ő vegetáriánus volt, és nagyon sokat beszélgettünk többek között táplálkozásról is. Abban az időben jött divatba a vegetarianizmus, így aztán én is elkezdtem húsmentesen étkezni. Ebben az is közrejátszott, hogy a párom is vegetáriánus lett. Élete legjobb formáját hozta, jól tudott mellette edzeni, fogyott is – bár neki előtte sem voltak súlyproblémái. Én viszont nem voltam annyira jól. Egy évig ettem a kölest, a zabkását, a joghurtokat, a túrót – akkoriban nagyjából ennyit jelentett vegetáriánusnak lenni –, de nehezen bírtam az ezzel járó folyamatos energiaingadozást. Nem híztam meg, nem is fogytam, de folyamatosan enervált voltam, nem tudtam normálisan működni, rossz volt a közérzetem. És akkor egy év után elmentem egy grillcsirkés előtt, és megéreztem azt az illatot... Rávetettem magam egy grillcsirkére, és úgy, ahogy volt, az egészet befaltam. Úgy éreztem abban pillanatban, hogy az a csirke megmentette az életemet. Kisimultak az idegeim, megteltem energiával. Ott, abban a pillanatban, erős lelkiismeretfurdalással, de feladtam a húsmentességet.

Itt lett először gyanús, hogy bárki bármit is mond, nem vagyunk egyformák.

Nem sokkal később felvettek a Kodolányi János Főiskolára, Budapestre, kommunikáció szakra. Imádtam az iskolát és az évfolyamtársaimat is, akikkel a mai napig jóban vagyok. A legtöbbjük fiú, velük különben is mindig nagyon jól szót értettem. Egy-két lányon kívül kamaszkoromban is inkább csak fiúkkal barátkoztam. Nem bírtam a lányos hisztiket, nem akartam királylány lenni, nem álmodoztam menyasszonyi ruhákról. Sokkal jobban érdekeltek az extrémebb sportok, a bringázás, később a snowboard, amit olyan korán kezdtem el, hogy úgy néztek rám 14 éves koromban a bánkúti sípályán, mintha földönkívüli lennék. Fiúk között szocializálódtam, ami szerintem talán közrejátszik abban, hogy kevésbé ijesztenek meg a kihívások. Persze a későbbi kapcsolataimban is sokat edződtem, de sosem voltam kényes, hisztis vagy túlérzékeny.

Ma már igyekszem nőként működni a férfiak világában, hogy ne versengő harcos, hanem együttműködő, támogató szövetséges legyek. Erre később még visszatérek.

Nagyjából ez idő tájt kezdődtek a magánéleti megpróbáltatásaim, amiknek végül a nehézségek ellenére is sokat köszönhetek. De ebben az időszakban még mindig nem akartam elhinni, hogy vannak rossz szándékú emberek, akik ártanak másoknak. Buborékban éltem, és még csak nem is tudtam róla.

Ha egészséges akarsz lenni, lépj ki a mérgező kapcsolatok és szokások hálójából!

Mivel a lelkünk nem valamiféle jelentéktelen tényező, hanem a jövő kulcsa, most folytassuk egy kicsit ezzel.

Szóval Miskolcon az életem viszonylag védetten telt, nem nagyon találtak meg a rossz szándékú emberek. Később ez megváltozott. A saját példámon tanultam meg, hogy lehet bármilyen jó az étrended, lemondhatsz bármilyen negatív szokásról, ha rossz környezetben maradsz, vagy mérgező kapcsolatban vagy, akkor egy helyben fogsz toporogni.

A főiskolai éveim után ugyanis, amikor Budapestre költöztem, pontosabban első körben Szentendrére, alaposan meghíztam. Egy olyan kapcsolatba léptem bele, ahol semmi nem volt normális. Buliztunk, éjszakáztunk, ittunk, ettünk, nem foglalkoztam az életmódom normális mederben tartásával. Tíz kilót biztos felszedtem az alatt az egy év alatt. Visszagondolva rá, őrült egy időszak volt, és nem kívánom vissza egyetlen percét sem.

Az akkori munkaköröm megszűnésekor – ami a főiskola elvégzése után teljesen más terület, politikai pr-tevékenység volt az egyik kerületi, hozzáteszem nagyon jó fej polgármester mellett – végre megint elkezdtem edzeni, és ugyanazzal a lendülettel le is zártam a bulizós életszakaszt.

Ekkor talált meg a későbbi módszerem alapját adó metabolic typing. Besétált egy fiú a békásmegyeri terembe, ahova jártam. Füzessy Balázsnak hívták, külföldön is nagyon ismert fitneszinstruktor, és megmutatott nekünk egy Németországban vásárolt gépet, amivel az anyagcsere tulajdonságait lehetett „felmérni”.

Az edzéssel és a táplálkozással kapcsolatos új információk és felismerések megint visszairányítottak az eredeti érdeklődésem, talán mondhatom, hogy küldetésem, az egészséges életmód felé. Újra lázban égtem, hogy ezzel az újdonsággal segíthessek, segíthessünk az embereknek. Már önmagában ez is jobb lelki- és főként testi állapotot eredményezett nálam. Ekkorra már teljesen abbahagytam a bulizást, és elkezdtem magamon alkalmazni ezt az új tapasztalatot. A pluszkilók eltűntek, végre újra normális formába kerültem.

A magánéleti viszontagságaim viszont nem szűntek meg, ugyanúgy okoztam magamnak hülye helyzeteket. Megszületett a legnagyobb lányom, de az apjával való kapcsolatom 4 év után megszakadt – és ez így volt a legjobb. Ott már sejtettem, hogy nem mind arany, ami fénylik, mármint a kapcsolatok terén, de a megoldásról még fogalmam sem volt. A válás után jött még egy rossz kapcsolat az életembe, ami szintén az akkori tudatlanságomnak volt köszönhető, semmi másnak. Igazából eléggé bután, egyik rosszból a másikba mentem, mert naiv voltam, és nem volt semmi tudásom az emberekről.

Amire ezekből rájöttem, az az volt, hogy mielőtt bármilyen életmódváltásba belekezdünk, annak első lépéseként meg kell vizsgálnunk az emberi kapcsolatainkat. A legtöbben ugyanis nem attól betegek, amit megesznek, hanem attól, ami őket eszi.

A mentális kiegyensúlyozatlanságból indul a legtöbb probléma, amit rajtunk kívül senki más nem tud rendbe tenni. Senki nem tud helyettünk megszakítani egy kapcsolatot, ha arra van szükség, és helyrehozni sem tudja azt, ami még esetleg helyrehozható. Ez nagy feladat, és komoly, őszinte szembenézésekkel jár.

Tedd fel magadnak a kérdést (én is ezt tettem végül, mielőtt kemény döntéseket hoztam meg): Boldoggá tesz a környezeted, a kapcsolatod, a munkahelyed? Energiát ad, vagy inkább csak elvesz? Támogat, vagy visszahúz? Emelkedsz a közelében, vagy lejjebb süllyedsz?

Miért tartom fontosnak, hogy erről sokat beszéljek? Azért, mert a lelkünk erőteljesen irányítja a testünket. A test meggyógyíthatja magát, ha az érzelmeken keresztül helyreáll az ideg- és a hormonrendszer működése. Nem azért foglalkozom sokat ezzel a témával is, mert lelki segítővé akarnék válni, hanem azért, mert ahogy írtam, ezek a tényezők elválaszthatatlanul összekapcsolódnak egymással. Az emberi test egy neuro-endokrin rendszer: az idegrendszerünk és a hormonrendszerünk folyamatos összeköttetésben áll egymással, ezért nem is függetleníthetők egymástól. Az érzelmek irányítják a hormontermelő szervek, mirigyek működését, a hormonjaink egyensúlya vagy egyensúlytalansága pedig egészségesebbé vagy betegebbé tehet. Ha ez a rendszer a megfelelő lelki egészség és a helyes életmód következtében helyreáll, akkor a test súlya és formája sokkal nagyobb eséllyel beáll a számára optimálisra. Erre én jó példa vagyok, erről majd még írok a későbbiekben.

Ez természetesen nem azt jelenti, hogy bármilyen orvosi terápiát ki lehet kerülni mentális megoldásokkal, de azt igen, hogy fontos lehet a terápiát kiegészíteni a lélek problémáinak megoldásával is.

Amúgy az evéssel való kapcsolatunk is lehet mérgező. Ugyanúgy ki kellene tudnunk lépni a mérgező szokásainkból is, ahogy a mérgező emberi kapcsolatainkból. Ahogy nemet mondunk egy rossz emberre, azzal a lendülettel tudunk nemet mondani a megszokásra, a lustaságra és a kényelemre, azaz a rövid távon komfortosra is, és tudunk igent mondani a kényelmetlenségre, cselekvésre, új nézőpontokra és új szokásokra.

Ezek a döntések kivétel nélkül mindig kényelmetlenséggel járnak. A kényelmetlenség a változás jele, és mi változást akarunk. De ennek bennünk, belül kell megtörténnie. Ne más emberek vagy dolgok megváltoztatására törekedj: azok csak akkor fognak változni, ha te megváltozol.

Ha igazán meg akarunk valamit valósítani, akkor mindig a célokat kell néznünk, nem a kényelmetlenségeket és az akadályokat. És akkor az elegendő kitartás eredményeképpen a rövid távú kényelmetlenséget felváltja majd a hosszú távú öröm. Nem menekülünk valami elől, hanem tartunk valami felé. Nem arra kell figyelnünk, hogy mi nem jó, hanem arra, hogy mi a célunk. Ezek elcsépelt mondatoknak tűnhetnek, de mégis lényeges nézőpontok, főleg ha azt tapasztaljuk, hogy valami miatt újra és újra elbukunk, és azt hisszük, hogy a kitartásunkkal van csak baj. Pedig valójában a döntés nem született meg igazán. Ha a döntés megszületik, akkor nincs olyan akadály, amely megállíthat. A döntés felelősséggel jár, és ezért félelmetesnek tűnik. Ez még olyan dolgokra is érvényes, hogy például mától elkerüljük az ultrafeldolgozott ételeket, vagy hat kávé helyett csak kettőt fogunk inni. Félünk ugyanis a saját reakcióinktól, amit a lemondás okozhat. Ezért kell az akadályok helyett mindig a célra koncentrálni az élet minden területén.

A céljainkat pedig természetesen mind magunknak tűzzük ki.

Ha a testet nézzük, akkor szerintem nem a leghelyesebb cél a beach body vagy a bikiniforma, amiket különböző villámkúrákkal és villámdiétákkal, önkínzással, bármi áron lehet elérni. Az élet és a boldogság inkább arról kellene, hogy szóljon, hogy egészségesek legyünk, legyen jövőképünk, boldog és egészséges gyerekeink, aztán meg unokáink. Enélkül nem ér semmit a szépség, a jó test vagy az anyagi javak.

Szóval mielőtt belekezdünk egy újabb önsanyargató fogyókúrába, mint azt én is tettem kamaszként, érdemes észben tartani: az egészség a legnagyobb vagyon. A fogyókúrás őrületek, szélsőségek, a mozgáshiány, a rossz légzés, kevés alvás és a rossz szokások által kialakult táplálkozási dzsungel olyan sűrű, hogy csak ésszel és kitartással fogjuk tudni a megfelelő ösvényen tartani magunkat. Oké, ehhez kellett a saját sokéves tapasztalatom és a mai fejem, de te legyél okosabb, mint én akkor voltam.

Sokan jönnek azzal, hogy csak az utolsó pár kilótól akarnak megszabadulni. Csak a combjukról szeretnének fogyni. Vagy a hasukról, vagy a fenekükről, a karjukról.

Nos. Tudod, hogy sokszor mi az az utolsó öt kiló? Az a nőiességed. Ezt is tapasztalatból mondom, mert amikor – már az első gyerekem megszületése után – fitneszversenyeken indultam, a versenydiéta mellékhatásaként leállt a ciklusom 2-3 hónapra... Azon aggódtam, hogy jöjjön vissza, ami szerencsére megtörtént, mert nem használtunk tiltott szereket. De sok más, hosszabb távon versenyző lánynak bizony maradandó károkat szenvedett a hormonrendszere.

Azért menstruálsz, azért vagy képes teherbe esni, kihordani egy gyereket, szülni, szoptatni, mert van az a 20 százalék zsír rajtad. Persze vannak ellenpéldák, de ez az alapműködésünk.

Nem azon múlik a boldogság, hogy 18 a testzsírszázalékunk vagy 10, esetleg 5... Fontos a külső, persze, de nem a világon a legfontosabb. A legfontosabb az egészség, mert attól javul a közérzet, abból lehet a jókedv, abból pedig stabil és egészséges érzelmi állapot, és abban az állapotban már minden sokkal jobban sikerülhet. Még az is, hogy a kívánt formába kerülj. Fordítsd meg a folyamatot, mert ha nem szereted és nem érted magadat, akkor senki nem fog tudni neked eredményesen segíteni, bármilyen szakértelmet is tesz hozzá.

Szóval végigcsináltam egy szezonnyi versenydiétát, mert az első gyerekszülés után meg akartam magamnak mutatni, hogy képes vagyok színpadi formát hozni. Igaz, hogy az eredmény feldobott, de a mindennapos, egyhangú étkezéstől nem volt túl jó a közérzetem. A végén már só és fűszerek nélkül ettem a brokkolit és a csirkemellet, sőt már rágóznom sem volt szabad. Szerencsére, ahogy az előbb írtam, nem folyamodtunk semmiféle tiltott szerhez, a mi vízhajtónk a csalántea volt, amiért utólag is hálás vagyok az akkori felkészítő edzőmnek. Nagyon kemény volt, és így utólag nézve nem is túl egészséges, de én a versenyszezon után, amikor helyreállt a ciklusom, nagyon gyorsan terhes lettem a második gyerekemmel, azóta pedig már csak a kiegyensúlyozottan egészséges dolgoknak vagyok a híve. Jó tapasztalat volt, de nem biztatok rá senkit.

A kívánt eredményhez és állapothoz vezető út sok-sok kényelmetlenséggel, lemondással, megszokásokból való kilépéssel van kikövezve. Nincs extra könnyű eredmény, nincsenek instant csodamegoldások, bármit is állítanak bizonyos reklámok. Csak jó lelki beállítottság van, ami könnyebbé teszi a célhoz vezető lépéseket.

Elmesélek egy történetet, ami a döntéssel kapcsolatos. Az előző télen egyik reggel megint sikerült 4 óra 50-kor ébrednem, akkor éppen a szél miatt. Ahogy hallgattam a zúgását, egyszercsak összeraktam magamban kb. egy tizedmásodperc alatt, hogy rá fogja borítani az autómra az udvaron lévő fémvázas pergolát. Húsz másodperccel később már a kocsiban ültem, hogy elálljak az útból. Felmértem, hogy ha nem teszem meg, akkor a lustaság vagy nemtörődömség nagyobb kárt fog okozni, mint amilyen kényelmetlenséggel jár az, hogy 4:50-kor ki kell ugranom az ágyból. Szóval gyorsan kabát, cipő, pizsiben ki, autóval odébbáll. És három perc múlva borult a sátor a fémlábakkal együtt, amit két évig nem sikerült rögzíteni, de addig nem is volt rá szükség. Ment is aznap a kukába.

Sok évig ilyesfajta mérlegelésekben zajlott, sőt zajlik most is az életem, ahogy bizonyára a tied is. Nemcsak hirtelen előálló helyzetekben, hanem hosszabb távú, jövőbe mutató kérdésekben is. A fontos a döntések helyessége, a lehetséges következmények logikus felmérése. Mennyi kényelmetlenséget vállaljunk a céljainkért vagy azért, hogy elkerüljünk egy nyilvánvalóan kedvezőtlen eredményt? Az egész vállalkozásom, testi-lelki állapotom, magánéletem is így zajlott-zajlik. Képesnek kell lennünk mindig mérlegelni, majd dönteni és vállalni a rövid távú kényelmetlenségeket a hosszú távú céljaink érdekében.

Hányszor mulasztunk el megtenni valamit, vagy folytatunk valamilyen káros vagy egészségtelen szokást, mert engedünk a kényelemnek és a megszokásnak? Aztán meg a körülményekre fogjuk. Mindig van választási lehetőség. Mindig lehet valamit másképp csinálni. Mindig meg lehet előzni a problémákat, vagy ha már ott vannak, akkor szembe lehet nézni velük, kézbe venni a gyeplőt, és addig menni, amíg megoldást nem találunk. Ez a testünk állapotára is ugyanígy igaz. Nem mindig mások vagy a körülmények a hibásak, nem mindig másokra kell mutogatni. Mert „ő olyan”, mert az „úgy alakult” mert „nem tehetek róla” – ezek az örökös kifogások, melyekből ezerféle igazolást tudunk gyártani, de ha őszintén megnézzük, akkor a hozzáállásunk döntött el sok mindent. És lett volna egy pont, ahol másképp lehetett volna dönteni. A jó hír, hogy bármikor dönthetsz másként, és megteheted, hogy az egykori döntéseidet megváltoztatod, ha a mostani céljaiddal szemben állnak. Ez teljesen a jogodban áll.

Nem a körülményeink, hanem a döntéseink termékei vagyunk.

Mire fogjuk azt, hogy nem teszünk meg dolgokat, hogy nem változtatunk? Kényelmetlen? Drága? Ezt a példát nemrég találtam valahol, talán van benne olyan, amihez hasonlóval már te is találkoztál. A prioritást mindig tetten lehet érni.

Indítani egy vállalkozást 1 millió forintból: drága.

Venni egy új telefont közel 1 millió forintért: jöhet.

Egészséges ételeket választani 25 000 forintért: drága.

Elmenni vacsorázni és alkoholt inni: jöhet.

Tanulni valamit 2 órán át: túl sok.

Sorozatot nézni 2 órán át: jöhet.

Szóval minden választás kérdése. Nem foghatjuk másra.

Azt mondják, az ember az első tévedésnél áldozat, a másodiknál viszont már bűntárs. Ez az önmagaddal kapcsolatos tévedéseidre is igaz. Olyan, hogy kudarc, nem létezik. Csak valamit még nem próbáltál másképp. Lehet, hogy nem a megfelelő emberrel, módszerrel vagy úttal próbálkoztál. Mindig lehet valamit másképp tenni.

A legszebb emberek azok, akik ismerik a vereséget, ismerik a szenvedést, küzdelmet, veszteséget, és megtalálták a kiutat a mélyből.

Forgalmazza:
eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu

Felhasznált betűtípusok
Exo – SIL Open Font License
Noto Emoji – SIL Open Font License
Noto Sans Symbols 2 – SIL Open Font License
Source Serif 4 – SIL Open Font License