WILLIAM SHAKESPEARE

SOK HŰHÓ SEMMIÉRT

Fordította
Arany László

Szerkesztő:

Varsányi Gergely

Borító:

Árvai Annamária

Kiadó: Pályázatfigyelés Kft.

Felelős kiadó a Kft. ügyvezető igazgatója

Hajmáskér, 2021

ISBN: 978-615-6381-04-0

Greenlight Könyvek

www.greenlightpalyazatok.hu

SZEMÉLYEK

Péter, Aragon herczege
János, öcscse, fattyú-vér
Claudio, flórenczi nemes ifjú
Bencze, páduai nemes ifjú
Leonato, Messina kormányzója
Antonio, testvéröcscse
Boldizsár, Péter szolgája
Borachio,
Konrád, János emberei
Galagonya,
Bunkós, őr-biztosok
Ferencz, barát
Egy jegyző
Egy fiú
Héro. Leonato lánya
Beátrisz, Leonato unoka-húga
Margit,
Ursula, Héro társalgónői
Futárok, Őrök, Kisérők

ELSŐ FELVONÁS

I. SZÍN

Leonato háza előtt

Leonato, Héro, Beátrisz, egy Futár s Kiséret jönnek

LEONATO
Úgy értesülök e levélből, Péter arragoniai herczeg ma estére Messinába érkezik.

FUTÁR
Azóta közel is járhat; nem volt három mértföldre, a hol elhagytam.

LEONATO
Sok vitézt veszítettetek ebben az ütközetben?

FUTÁR
Kevés jelentőset; nevezetest egyet sem.

LEONATO
Kétszeres diadal, ha a vezér teljes sorokat hoz haza. A mint itt látom, Péter herczeg nagyon kitüntetett egy Claudio nevű flórenczi ifjút.

FUTÁR
Nagyon meg is érdemelte, de a herczeg is érdeme szerint emlékezett meg róla. Jobban viselte magát, mint ifjú kora igérhette volna, s bárányi alakban oroszláni tetteket vitt végbe. Igazán, messzebb túltett a várakozáson, mintsem tőlem várhatnák, hogy elbeszéljem.

LEONATO
Van itt Messinában egy bátyja, annak ez nagy örömet szerez.

FUTÁR
Már vittem is neki leveleket, s úgy látszott, nagyon örült nekik: olyan nagyon, hogy az öröm nem tartóztathatta magát a keserüségnek jeleitől.

LEONATO
Könnyekre fakadt?

FUTÁR
Ugyancsak!

LEONATO
Gyöngéd kiömlése a gyöngédségnek. Nincs igazabb arcz, mint a mit ilyen könnyek mosnak: mennyivel jobb sírni az örömön, mint örülni a siralmon.

BEÁTRISZ
Hát kérem, Rátarti úr visszatért-e a háborúzásból?

FUTÁR
Ilyen nevü urat nem ismerek, kisasszony; olyan nem volt az egész seregben.

LEONATO
Kit kérdesz te, húgom?

HÉRO
Bencze urat érti, a páduait.

FUTÁR
Oh az visszajött, és jókedvű, mint mindig.

BEÁTRISZ
Itt Messinában nyílt kihívást tűzött ki, s nyílversenyre hítta Cupidót; bátyám bohócza meg, a kihívást olvasva, aláírta azt Cupido helyett, s viszont kihívta őt, de madárnyílra. – Ugyan kérem, hányat ölt meg és mennyit evett ebben a háborúban? De először is, mennyit ölt? Mert megigértem, megeszem, a mit megöl.

LEONATO
Húgom, te sokat róvsz Bencze rovására; de majd megfelel ő magáért, tudom azt.

FUTÁR
Ebben a háborúban jeles szolgálatokat tett.

BEÁTRISZ
Talán sok volt a romlott étel, s azt segített megenni: hatalmas tráncsér-hős, kitünő étvágya van.

FUTÁR
És jó katona is, kisasszony.

BEÁTRISZ
És jó katona is, kisasszonynak; de hát férfinak milyen?

FUTÁR
Férfinak férfi, embernek ember, duzzad az erélytől.

BEÁTRISZ
Meghiszem: duzzad a ruhája; no a mi a ruházatot…… Jó, jó; mindnyájan haladók vagyunk.

LEONATO
Uram, félre ne értsd a húgomat. Afféle pajkos háború foly közte és Bencze úr közt: sohasem találkozhatnak, hogy kötődő élcz-ütközet ne támadjon köztök.

BEÁTRISZ
A miben ő sohasem nyer. Utolsó ütközetünkből öt tehetsége közűl négy bénán ment haza s most az egész embert csak egy igazgatja; ha még maradt annyi leleménye, hogy a hol fázik, betakarja, ám hadd hordja ezt, megkülönböztetésűl a lovától, mert ennyiből áll egész kincse, a miről értelmes teremtésnek ismerhetni. Ki most a pajtása? Neki minden hónapban új testi-lelki barátja van.

FUTÁR
Hogy-hogy?

BEÁTRISZ
Nagyon könnyen: a hűséget csak úgy viseli, mint a süvegjét: mindig az új divat szerint váltja.

FUTÁR
Látom, kisasszony, ezt a leventét aligha írta barátai lajstromába.

BEÁTRISZ
Ha benne volna, elégetném. De, kérem, mondja, ki a barátja? Nincs ott valami ifju szeleburdi, a ki az ördöghöz akar vele útazni?

FUTÁR
Többnyire a nemes Claudio társaságában van.

BEÁTRISZ
Teremtőm! Erre úgy ráragad, mint a betegség: hamarabb megkapni, mint a pestist, s a ki megkapja, belebomlik. Isten óvja a nemes Claudiót: ha megkapta a Benczét, ezer aranyába kerül, míg kigyógyúl.

FUTÁR
Kisasszony, én önnel békét tartok.

BEÁTRISZ
Szívesen, jó barát.

LEONATO
Húgom, te ugyan sohasem esel mélabúba.

BEÁTRISZ
Nem míg egy rekkenő január nem lesz.

FUTÁR
Jön Péter herczeg.
Péter Herczeg, János, Claudio, Bencze, Boldizsár s többen jönnek

HERCZEG
Kedves Leonato úr, elénk jön, hogy bajt fogadjon bel. Más kerülni szokta a költekezést, ön még keresi.

LEONATO
Az én házamba sohasem jött baj a felséged képmásában: mert ha a baj elmegy, örömnek kell ott maradni; de ha felséged távozik, csak bánatom marad, a boldogság búcsút vesz.

HERCZEG
Igen szívesen veszi magára terhét. – Ez az ön leánya?

LEONATO
Anyja úgy mondta.

BENCZE
Kételkedett benne, uram, hogy megkérdezte?

LEONATO
Nem, Bencze úr; ön akkor még gyermek volt.

HERCZEG
Ezt megkaptad, Bencze: ebből kitalálhatjuk, mi vagy, mióta megemberkedtél. – Igazán, a leány egészen atyjára ütött. – Örüljön, kisasszony, mert egy tiszteletre méltó atyához hasonlít.

BENCZE
Ha atyja is Leonato úr s bár mennyire hasonlítson hozzá, nem tenné vállára ennek a fejét egész Messináért.

BEÁTRISZ
Csodálom, Bencze úr, hogy beleszól; senki sem figyelt rá.

BENCZE
Hogy-hogy, kedves Gáncs kisasszony, él még?

BEÁTRISZ
Meghalhat-e a gáncs, míg ilyen ennivalót talál, mint Bencze úr? Maga az udvariasság is gáncscsá változik át, ha ön a közelébe jut.

BENCZE
Akkor az udvariasság köpönyegforgató. De az bizonyos, hogy engem minden hölgy szeret önön kívül, s én szeretném, ha szivem azt súgná, hogy nem vagyok kemény szivű, mert’ucscse, egyet sem szeretek.

BEÁTRISZ
Drága szerencséje az asszonyoknak, különben egy konok üldöző zaklatná őket. Én hálát adok az Istennek és hideg véremnek: részben egy értelemben vagyok önnel. Inkább hallgatnám, hogy ugatja meg kutyám a varjakat, mint egy férfi szerelmi esküjét.

BENCZE
Isten tartsa meg ebben a gondolkodásban, egyik-másik úri ember megmenekűl a karmolt arcz végzetétől.

BEÁTRISZ
Nem sokat árthatna a karmolás, ha az az arcz olyan volna is, mint az öné.

BENCZE
Ritka papagály-tanító!

BEÁTRISZ
Inkább madár az én nyelvemmel, mint vad az önével.

BENCZE
Bár a lovam volna olyan gyors, mint a nyelve, s olyan kitartó. De maradjon, kérem, Isten hírével: én befejeztem.

BEÁTRISZ
Mindig ilyen gebe-tréfával végezi: régen ismerem.

HERCZEG
Száz szónak is egy a vége. Leonato – Claudio úr és Bencze úr! – érdemes barátunk Leonato mindnyájatokat meghívott. Mondom neki, hogy mi legalább egy hónapig itt maradunk, és ő mégis jó szivvel könyörög, bár tovább itt tartson valami véletlen; s esküdni mernék, hogy nem képmutatásból, hanem szivéből könyörög.

LEONATO
Bizony, nem esküdnék felséged hamisan. (Jánoshoz) Hadd üdvözöljem önt is, uram: kibékülvén herczegi bátyjával, fogadja teljes hódolatomat.

JÁNOS
Köszönöm. Én nem vagyok sok beszédű ember, de köszönöm.

LEONATO
Tessék előre, felség!

HERCZEG
Kezed’, Leonato; menjünk együtt.
(Mind el, kivéve Benczét és Claudiót)

CLAUDIO
Bencze! megjegyezted Leonato leányát?

BENCZE
Meg nem jegyeztem, de láttam.

CLAUDIO
Hát nem kedves egy leány?

BENCZE
Egyszerű igaz véleményemet kérded-e, mint egyenes ember szokta kérdezni, vagy azt akarod, hogy szokásom szerint a szép nem esküdt zsarnoka szóljon belőlem!

CLAUDIO
Nem, nem: kérlek, szólj, józan itélettel.

BENCZE
Hát biz ő, úgy gondolom, nagy dicsőitésre kicsi, nagy tündöklésre fekete, nagy felmagasztalásra alacsony, ajánlására annyit mondhatok, ha más volna, mint a mi, nem volna szép, s mivel nem más, mint a mi, én nem szerettem belé.

CLAUDIO
Azt gondolod, tréfálok: kérlek, szólj komolyan, hogy tetszik?

BENCZE
Meg akarod venni, hogy úgy tudakozol utána?

CLAUDIO
Megvehetne-é a világ ilyen kincset?

BENCZE
Meg hát, s aztán tokot neki, a mibe tegye. De csakugyan komolyan beszélsz-e? vagy Csalóka Péter módjára el akarod hitetni, hogy Cupido vak létére meglátja fektében a nyúlat s hogy Vulkán nem kovács, hanem ács? Milyen kulcsból énekeljek, hogy bele találjak hangodba?

CLAUDIO
Az én szememben Héro a leggyönyörűbb teremtés, a kit valaha láttam.

BENCZE
Én is látok pápaszem nélkül, de effélét nem látok rajta: az unokahúga, csak ne volna olyan szilaj, annyival túlhaladná szépségre, mint május elseje deczember utolját. De remélem, nem akarsz megházasodni?

CLAUDIO
Aligha bíznám magamban, bár megesküdtem volna is az ellenkezőre, ha Héro hozzám jönne.

BENCZE
Csakugyan ennyire vagyunk? Hát nincs a világon ember, a ki süvegét gond nélkül akarná hordani? Sohsem láthatok eztán hatvanas agglegényt? Csak rajta: ha nyakadat igába akarod hajtani, tűrd a törését és sohajtozd el a vasárnapokat. – A herczeg visszajött, téged keres.

Péter Herczeg jő

HERCZEG
Micsoda titok tartott vissza, hogy nem jöttetek velünk Leonatóhoz?

BENCZE
Szeretném, ha rászorítna felséged, hogy kimondjam.

HERCZEG
Hát parancsolom, jobbágyi hűségedre.

BENCZE
Hallod ezt, gróf Claudio? Én tudok hallgatni, mint a néma, ezt meghiheted; de jobbágyi hűségemre! jól megértsd, jobbágyi hűségemre. – Hát szerelmes. – Kibe? kérdezi, úgy-e, fölséged? – Bizony a válasz rövid. Héróba, Leonato rövid leányába.

HERCZEG
Ha úgy volna, mondta volna.

BENCZE
Mint a régi nóta, uram: nem is volt úgy, most sincsen úgy, adja Isten, ne legyen úgy.

CLAUDIO
Ha szenvedélyem meg nem változik, ne adja Isten, hogy máskép legyen.

HERCZEG
Ámen, ha szereted: mert ez a hölgy nagyon érdemes reá.

CLAUDIO
Azért mondja, fölség, hogy hitegessen?

HERCZEG
Hitemre, azt mondom, a mit gondolok.

CLAUDIO
Szavamra mondom én is azt.

BENCZE
Én pedig, hitemre és szavamra, azt, a mit én gondolok.

CLAUDIO
Hogy szeretem, érzem.

HERCZEG
Hogy érdemes rá, tudom.

BENCZE
Hogy én se nem érzem, hogy lehet őt szeretni, se nem tudom, mivel érdemli: ez oly meggyőződés, a mit a tűz sem olvaszthatna ki belőlem! kész volnék máglyán halni érte.

HERCZEG
Te a szépség megtagadásában mindig ily makacs eretnek voltál.

CLAUDIO
De csak akaratán tett erőszakkal tudja megállani a helyét.

BENCZE
Hogy világra hozott egy asszony, köszönöm neki; hogy táplált, szintén alázatos köszönetet mondok érte; de hogy szarut engedjek tűzni homlokomra s tülkömet ilyen láthatatlan szíjon viseljem: már ezt bocsássák meg nekem az asszonyok. Mivel nem akarom őket azzal sérteni, hogy valamennyiökben kételkedjem, úgy adok igazat magamnak, hogy egynek sem hiszek. Elvégre (hogy ne jussak jégre) holtig legény maradok.

HERCZEG
Látlak én még téged ez életben szerelemtől halványodva.

BENCZE
Dühtől, betegségtől, éhségtől, meglehet, fölség; szerelemtől nem. Ha bebizonyítja, hogy valaha több vért veszítek szerelem miatt, mint a mit itallal pótolok: szúrja ki a szememet egy versfaragó pennájával s akaszszon ki egy bordélyház ajtajára, czégér gyanánt, a vak Cupido helyett.

HERCZEG
Jól van, ha valaha e hittől eltérsz, jeles tanúságul szolgálsz.

BENCZE
Ha eltérek, nem bánom, dugjanak üvegbe, mint egy macskát, s lőjetek rám czélba, és a ki eltalál, veregessék meg a vállát és híják Ádámnak.

HERCZEG
Majd megmutatja az idő:
„Akármilyen vad a bika,
Majd megtöri még az iga.”

BENCZE
A vad bikát, meglehet; de ha valaha Bencze is érzelgősen aláhajtja a nyakát: messék ki a bika szarvát s tűzzék az én homlokomra; festessenek le otrombán, és akkora betűkkel, mint azt szokták kiírni: „Itt jó fuvaros-ló kapható”, írják alá a képemnek: „Itt láthatni Benczét, megházasodva.”