részlet

Budapest, 2022

A fordítás alapjául szolgáló mű:
Lisa Jewell: The Night She Disappeared

Copyright © 2021 by Lisa Jewell
All rights reserved.

borítóterv © Penguin Random House LLC
borítófotók © Shutterstock

Hungarian translation © Katona Ágnes, 2022
© XXI. Század Kiadó, 2022

ISBN 978 963 568 243 0

21. Század Kiadó – XXI. Század Kiadó Kft., Budapest
Felelős kiadó Bárdos András és Rényi Ádám

Kiadványfelelős Kovács-Rényi Anna
Szerkesztette Nemes Krisztián
Előkészítés Tomka Eszter
Korrektúra Lesnyik Katalin

Elektronikus változat Ambrose Montanus

Ezt a könyvet édesapámnak ajánlom

Arachnofóbia

Arachnofóbia. Ennek a szónak éppolyan szörnyű a hangzása, mint az, amit leír. A második szótag, a kemény „ach” a pókok lábainak gusztustalan szögleteit idézi; a „fó” elnyúló sóhaja, akár a hányinger hulláma, ami végigsöpör rajtad, amikor a padlón vagy a falon a gyors mozgást látod; a hangos „no” a közepén az agyad figyelmeztetése az undorra: „nono”.

Tallulah arachnofóbiában szenved.

Tallulah a sötétben van.

Első rész

1. 2017. június

A baba elégedetlenkedni kezd. Kim mozdulatlanul ül a székében, és visszafojtja a lélegzetét. Az egész estéje ráment arra, hogy elaltassa. Péntek van, forró nyári éjszaka, és a barátaival kellett volna mennie bulizni. Tizenegy óra: a bárpultnál állna, és éppen az utolsó kört rendelné hazaindulás előtt. De ma este edzőnadrágban van és pólóban, barna haja kontyba kötve, kontaktlencse helyett szemüvegben, és a dohányzóasztalon ott egy pohár langyos bor, amit kitöltött magának, de nem volt ideje meginni.

A távirányítóval lehalkítja a tévét, és fülel.

Hallja is megint a sírás előtti hangot, a száraz, rosszat sejtető nyöszörgést.

Kim sose szerette a kisbabákat. A sajátjait persze igen, de az első éveiket fárasztónak találta, és úgy érezte, próbára teszik az érzelmeit. Az első alkalom óta, amikor gyerekei végigaludták az egész éjszakát, Kimnek nagyon – talán túlságosan is – értékes volt a zavartalan álom. Fiatalon szült, bőven lett volna ideje és hely a szívében további gyereknek vagy gyerekeknek. De nem tudott volna megint szembenézni az álmatlan éjszakákkal. Évek óta hatékonyan védelmezi az álmát szemmaszkkal, füldugóval, párnára fújható permettel és nagy kiszerelésű melatonintablettával, amit a barátja hoz neki Amerikából.

És aztán, alig több mint tizenkét hónapja, tinédzser lányának, Tallulah-nak gyereke született. Most pedig Kim nagymama harminckilenc évesen, és a házában megint van egy bőgő baba, nem sokkal, úgy érzi, nagyon nem sokkal azután, hogy a saját gyerekei abbahagyták a sírást.

Legtöbbször persze, bár tíz évvel előbb történt, mint hogy készen állt volna rá, nagymamának lenni áldás. A kisfiúnak Noah a neve, barna hajú, mint Kim és Kim mindkét gyereke (Kim mindig is a barna hajú babákat szerette, a szőkéktől irtózik). Noah szeme hol barna, hol borostyánszínű, ahogy változnak a fényviszonyok, masszív lába és karja van, kis zsírpárnácskák a csuklója körül. Gyakran mosolyog és nevet, szívesen elfoglalja magát, néha fél órára is. Kim vigyáz rá, mikor Tallulah iskolában van, és néha gyomorgörcsöt kap, amikor rájön, hogy már percek óta nem hallotta neszezni. Odarohan az etetőszékhez vagy a hintához, vagy a kanapé sarkához, hogy ellenőrizze, él-e még, és ott találja, amint elgondolkozva lapozgatja puha könyvecskéjét.

Noah álmodozó gyerek. De nem szeret aludni, és Kim számára ez félelmetesen nyomasztó.

Tallulah és Noah most éppen Kimnél laknak, Zachkel, Noah apukájával együtt. Noah a szülei között alszik Tallulah franciaágyában, Kim pedig beteszi a füldugóját, valami fehér zajt állít be a telefonján, és általában megmenekül Noah álmatlanságának éjszakai zajaitól.

De ma este Zach elvitte Tallulah-t egy „esti randira”, ahogy nevezték, ami nem hangzik túl trendin két tizenkilenc évestől. Pont abba a kocsmába mentek, ahol Kim ülne normális körülmények között. Kim odadugott egy húszfontost Zachnek, amikor indultak, és azt mondta, érezzék jól magukat. Most először mentek el együtt Noah születése óta. Szakítottak, amikor Tallulah terhes volt, és úgy hat hónapja jöttek megint össze, mikor Zach megígérte, hogy ő lesz a világ legjobb apukája. És eddig állta a szavát.

Noah rákezd az igazi sírásra, Kim pedig sóhajt, és feltápászkodik.

Ahogy feláll, megrezzen a telefonja, SMS jött. Rákattint, és elolvassa.

Anyu, itt vannak páran a suliból, és meghívtak magukhoz. Egy óra. Oké?

Aztán, ahogy Kim éppen válaszol, újabb üzenet jön.

Noah rendben?

Noah szuperül, gépeli Kim. Kisangyal. Szórakozzatok jól! Maradjatok, amíg akartok. Szeretlek.

Kim fölmegy az emeletre Noah kiságyához, nehéz szívvel arra gondolva, hogy még egy óráig ringathat, nyugtathat, susoghat és dúdolhat a sötétben, amíg odakint a hold ott függ a nyáresti égen, amit még halványan megvilágít a nap visszfénye, a ház üresen nyikorog, és mások a kocsmában ülnek. De amint Noah felé közeledik, a hold megvilágítja a kisfiú arcának a szélét, és Kim látja, hogy felragyog a szeme, amikor megpillantja őt, boldogan csuklik el a hangja, hogy valaki idejött hozzá, és Kim felé tárja a karját.

Kim felemeli, a mellére szorítja, és megkérdezi: – Hát mi a baj, kicsim, mi a baj? – a szíve pedig kitárul, és összeszorul a tudattól, hogy ez a kisfiú a része, és szereti, nem az anyját akarja, hanem örül annak, hogy ő megy oda hozzá az éjszaka sötétjében vigasztalni.

Leviszi Noah-t a nappaliba, és az ölébe ülteti. Odaadja neki a távirányítót, hadd játsszon vele; szereti a gombokat nyomogatni, de Kim látja, hogy túl fáradt ehhez, csak aludni akar. Ahogy elnehezül a mellkasán, Kim tisztában van vele, hogy vissza kellene vinnie a kiságyba, ezt kívánja az alvási higiéné, a jó szokások kiépítése, bla, bla, bla, de Kim is fáradt, szeme lecsukódik, magára húzza a kanapéra vetett takarót, feje alá igazítja a párnát, és Noah-val együtt békésen elalszik.

Kim órákkal később riad fel. A rövid nyári éjszakának majdnem vége, a nappali ablakán túl az égen az első forró napsugarak csillognak. Kinyújtóztatja a nyakát, és érzi, hogy minden izma tiltakozik. Noah még mindig ránehezedik álmában, Kim óvatosan megigazítja, hogy elérje a telefonját. Hajnali negyed öt múlt öt perccel.

A harag enyhe szúrását érzi. Tudja, hogy azt mondta Tallulah-nak, maradjanak, amíg akarnak, de ez őrület. Kikeresi Tallulah számát, és megcsörgeti. Azonnal hangpostára kapcsol, úgyhogy megkeresi Zach számát, és őt is megcsörgeti. Ez is hangpostára kapcsol.

Talán, gondolja, talán éjszaka, amikor hazaértek, látták, hogy Noah alszik a mellén, és úgy döntöttek, klassz lenne kivételesen egyedül lenni az ágyban. Elképzeli, ahogy a nappali ajtajából lesnek rá, leveszik a cipőjüket, lábujjhegyen felsurrannak a lépcsőn, belevetik magukat az ágyba, karok-lábak gubancában, könnyed, részeg csókok között.

Lassan, óvatosan felemelkedik Noah-val, feláll a kanapéról. Felmegy a lépcsőn Tallulah szobájának ajtajáig. Tárva-nyitva, ahogy tegnap éjjel tizenegykor hagyta, amikor Noah-ért jött. Kim óvatosan lefekteti a kiságyba, és csodamód a kisfiú meg sem rezzen. Aztán Kim leül Tallulah ágyára, és megint a lányát hívja.

Ismét hangpostára kapcsol. Felhívja Zachet. Hangpostára kapcsol. Egy órán át pingpongozik így a két számmal. A nap már felkelt; reggel van, de túl korán ahhoz, hogy bárki mást hívjon. Főz magának egy kávét, és vág egy szeletet a házi kenyérből, amit mindig vesz Tallulah-nak a hétvégére, megvajazza és mézet tesz rá, amit az utca végén lakó méhésztől vásárol, aki otthonról árulja, és vár, csak vár, hogy elkezdődjön a nap.

Tartalom

Első rész

1. 2017. június

2. 2018. augusztus

3. 2017. június

4. 2018. augusztus

5. 2016. szeptember

6. 2017. június

7. 2018. augusztus

8. 2016. október

9. 2017. június

10. 2018. augusztus

11. 2016. december

12. 2017. június

13. 2018. augusztus

14. 2017. január

15. 2017. június

16. 2018. szeptember

17. 2017. január

18. 2017. június

19. 2018. szeptember

20. 2017. február

21. 2017. június

22. 2018. szeptember

Második rész

23.

24. 2017. február

25. 2017. július

26. 2018. szeptember

27. 2017. február

28. 2018. szeptember

29. 2018. szeptember

30. 2017. február

31. 2018. szeptember

32. 2018. szeptember

33. 2017. március

34. 2018. szeptember

35. 2018. szeptember

36. 2017. május

Harmadik rész

37. 2017. május

38. 2018. szeptember

39. 2017. május

40. 2018. szeptember

41. 2017. május

42. 2018. szeptember

43. 2017. június

44. 2018. szeptember

45. 2017. június

46. 2018. szeptember

47. 2017. június

48. 2018. szeptember

49. 2017. június

50. 2018. szeptember

51. 2017. június

Negyedik rész

52. 2017. június

53. 2018. szeptember

54. 2017. június

55. 2018. szeptember

56. 2017. június

57. 2018. szeptember

58. 2017. június

59. 2018. szeptember

60. 2017. június

Ötödik rész

61. 2018. szeptember

62. 2017. június

63. 2018. szeptember

64. 2017 ősze

65. 2018. szeptember

66. 2018. augusztus

67. 2018. szeptember

68. 2018. szeptember

69. 2018. szeptember

70.

71. 2018. szeptember

Epilógus – 2018. augusztus

Köszönetnyilvánítás

Forgalmazza:
eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu

Felhasznált betűtípusok
Roboto – Apache License 2.0
Roboto Serif – SIL Open Font License