Marendeák Péter: Hittel végzett

©Marendeák Péter, 2024

Szerkesztés és korrektúra: Tira Nael

Borító: Chris Covers – https://www.facebook.com/ChrisCoversDesign

E-book: Tira Nael

Kiadja: FairBooks Kiadó és Írói Műhely, 2024

www.fairbookskiado.hu

Felelős kiadó: Turai Angéla

Fót, 2024

ISBN 978-615-6681-48-5

Minden jog fenntartva! A mű egyetlen része sem másolható, sokszorosítható, vagy használható fel a szerző és a kiadó előzetes írásbeli engedélye nélkül.

Niamh hite erős és szilárd, izgatottan várja, hogy átvegye kovenje vezetését. Azonban mielőtt ezt megtehetné, ő és néhány társa különleges megbízást kap: egy ősi irat szerint egy közeli barlangban fontos ereklyét rejtettek el, és az ő feladata lesz azt megszerezni. Niamh meggyőződéssel vállalja a küldetést, hogy az ereklye felkutatására induló expedíció vezetője legyen.

De vajon elég-e ez a meggyőződés, hogy végig kitartson a felkészülés során?

És vajon azt találják odalent, amire számítanak?

Niamh nagy nyújtózást követően hengeredett ki az ágyból. Magára kapta vékony köntösét, és még félálomban leült a házi oltár elé, mécsest gyújtott. Elővett egy szénpasztillát, finoman a lánghoz közelítette, megvárta, míg megjelennek az apró szikrák, a pasztillát az Abalone kagylóban lévő homokra helyezte. Bagolytollal legyezte, míg vörösre izzott a szén, majd kinyitotta a füstölőket tartalmazó ládikóját. Némi hezitálás után a „Tisztánlátás” keverékért nyúlt. Csipetnyit szórt belőle a pasztilla mélyedésébe, és azonnal megérezte a felszálló füst finom aromáját. A kagylót maga mellé helyezte, tenyereit finoman összeérintette, és hosszan fohászkodott az Istennőhöz, hogy adjon neki iránymutatást. Elérkezett a nagy napja, amikor betölti a negyvenkilencedik életévét. Hétszer hét. Az esti koven ezúttal róla szól. Igyekezett magában úgy kezelni a helyzetet, mintha ez nem lenne nagy dolog, de valójában nagyon is izgult. A reggeli rituáléja a szokásosnál jóval hosszabbra nyúlt, nehezére esett a koncentráció, egyfolytában bekúszott az estére tervezett gyűlés képe. A rituálét követően még másfél órán át elszöszölt a ruha és a kellékek kiválasztásával. Egy bőrsaru mellett döntött, ruhának egyrészes, királykék darabot nézett ki, ezüst nyakéket és lapis lazuli fülbevalót kiegészítőként. Nem kirívó, ugyanakkor mutatós.

Elégedetten indult a munkahelyére, a napilap szerkesztőségébe. Az asztalán lévő névtáblára tekintve egy pillanatra elfintorodott. Jennifer Hayes szerepelt rajta. A kovenen belül használta csak a Niamh-et, mégis azt érezte sajátjának. A kollégák tisztában voltak a hitvallásával, de senki nem vonta emiatt kérdőre. Tisztelték a gondosan megírt cikkei miatt, az alapossága és odafigyelése okán, és még a bigottan keresztény munkatársak is megállták megjegyzések nélkül. Jobbára.

A munka segített, hogy elterelje a figyelmét az esti találkozóról. Csak az ebédszünetben jutott eszébe, mi is vár még aznap rá. A kollégáknak mindenesetre nem szúrt szemet felajzott állapota. Ezt jó jelnek vélte.

Munka után a készülődés töltötte ki minden pillanatát. Margreet nővér szent küldetésének átadásán és avatásán még nagykamasz korában vett részt. Ha most minden jól megy, az azóta matrónává idősödött nőnek ő lesz az utódja, és ő vezetheti a Somerset megyei kovent. Bár különösebben nem rendelkezett vezetői ambíciókkal, maga is úgy vélte, ő lenne a legmegfelelőbb a feladatra. A teljes felkészülést követően még futólag megszemlélte magát a tükörben. Elégedett volt a látvánnyal; közeledett ugyan az ötvenhez, de ez szemernyit sem látszott rajta. Tisztában volt leheletnyi hiúságával, de ez sem zavarta. Voltak ennél nagyobb hiányosságai.

Az ajtót maga után becsukva bepattant a Minijébe, és húsz perc autózás után meg is érkezett az Istennő Templomhoz. November vége felé már igencsak hideg volt kint, ezért a mostani gyűlést zárt térben tartották. Niamh-et nem zavarta, hogy utolsóként érkezett, meghagyta a többieknek a teret, hogy legyen idejük felkészülni a szertartásra.

Belépve csöndes öleléssel köszöntötték egymást, már mindenki benne járt az előkészületekben, ezért a trécselés ezúttal elmaradt. Niamh visszavonult egy direkt a számára felállított sátorba, és ráhangolódott az estére. Ekkor megérezte a „Tisztánlátás” füstölőkeverék illatát, pont azt, amit ő maga is használt reggel. Ezt is jó jelnek tekintette.

Elveszítette az időérzékét, arra tért magához, hogy gyöngéden megérintik a vállát. Felállt, a lábai elzsibbadtak, ezért az odafele úton bénán lépegetett, alig hallhatóan el is kacagta magát. A vezetője finoman megszorította a kezét.

Beértek a nagyterembe. Félhomály uralkodott, a sarokban az üstből vaskos füst szállt föl, a kísérője elfoglalta helyét a nyolc főből álló körben. Mindannyian maszkot viseltek, de így is könnyedén felismerte őket az alkatuk alapján, ám jelen pillanatban mindannyian az évkör és az Istennő minőségeit testesítettek meg, a személyes énjüket maguk mögött hagyták. A külső körben ránézésre negyven-ötven fő ülhetett, mindannyian hófehérben.

Margreet egy fél lépést tett előre, majd megköszörülte a torkát, és kiengedte nyolcvan fölött is erőteljes hangját.