Arany János

Toldi

—

Toldi estéje

—

Buda halála

Osiris Kiadó

2009

Szerkesztés © Szilágyi Márton, 2009

© Osiris Kiadó, 2009

www.osiriskiado.hu

ISBN 978-963-276-096-4

Minden jog fenntartva. Bármilyen másoláshoz, sokszorosításhoz, illetve adatfeldolgozó rendszerben való tároláshoz a kiadó előzetes írásbeli hozzájárulása szükséges.

Az 1795-ben alapított Magyar Könyvkiadók és Könyvterjesztők Egyesülésének a tagja.

TOLDI

„Mostan emlékezem az elmult időkről,

Az elmult időkben jó Tholdi Miklósról…”
Ilosvai

Mint ha pásztortűz ég őszi éjtszakákon,

Messziről lobogva tenger pusztaságon:

Toldi Miklós képe úgy lobog fel nékem

Majd kilenc-tíz ember-öltő[1] régiségben.

Rémlik, mintha látnám termetes növését,

Pusztító csatában szálfa-öklelését,[2]

Hallanám dübörgő hangjait szavának,

Kit ma képzelnétek Isten haragjának.

Ez volt ám az ember, ha kellett, a gáton,

Nem terem ma párja hetedhét országon;

Ha most feltámadna s eljőne közétek,

Minden dolgát szemfényvesztésnek hinnétek.

Hárman sem birnátok sulyos buzogányát,

Parittyaköveit, öklelő kopjáját;

Elhülnétek, látva rettenetes pajzsát,

’És, kit a csizmáján viselt, sarkantyúját.’[3]

Jegyzet:

1: Nemzedék, kb. 30 évnyi időtartam.

2: Szálfa: itt: lándzsa, dárda.

3: Az ezen ’–’ jeggyel felhozott helyek Ilosvaiból vannak átvéve. – Arany jegyzete.