Dr. Csomai Zita
ORVOS - TERMÉSZETGYÓGYÁSZ

LABOR
LELETEK

értelmezése és összefüggések

Szerkesztette

Drabon Ditta

Copyright © Dr. Csomai Zita, 2025

Hungarian edition © GLB Könyvkiadó Kft., 2025

Cover design © GLB Könyvkiadó Kft., 2025

Belív és borító design Canva.com

A Dr. Csomai Zita ® az SZTNH által hivatalosan bejegyzett védjegy.

A szerző weboldala a www.drcsomaizita.hu címen érhető el.

Minden jog fenntartva.

A könyv – a kiadó írásos jóváhagyása nélkül – sem egészében, sem részleteiben nem sokszorosítható vagy közölhető, semmilyen formában és értelemben, elektronikus vagy mechanikus módon, beleértve a nyilvános előadást vagy tanfolyamot, a hangoskönyvet, bármilyen internetes közlést, a fénymásolást, a rögzítést vagy az információrögzítés bármely formáját.

A könyvben olvasható információk kizárólag tájékoztató jellegűek, nem pótolják egyetlen egészségügyi probléma diagnózisát, kezelését sem. Nem helyettesíthetik a képzett egészségügyi szakemberrel folytatott konzultációt. E könyv tartalma csupán segítséget nyújt egy egészségügyi szakember által előírt észszerű és felelős kezelési programhoz. A szerző és a kiadó semmiféle felelősséget nem vállal a könyv tartalmának félreértelmezéséért vagy téves alkalmazásáért.

GOOD LIFE BOOKS, BUDAPEST

Felelős kiadó Eitner Noémi és Melher Viktor igazgatók

Műszaki vezető Horányi Laura

Főszerkesztő Melher Viktor

Tipográfia Madarász György

Borítót készítette eyelab.design

Elektronikus változat
Békyné Kiss Adrien

ISBN 9789636302481

Tartalomjegyzék

Bevezetés

1. fejezet Teljes vérkép

Vörösvértestek (vvt)

Hematokritérték

MCV - átlagos sejttérfogat

Vasanyagcsere

B_12-vitamin

Fehérvérsejtek

Vérlemezkék

2. Gyulladásos faktorok

Vörösvérsejt-süllyedés (We)

C-reaktív-protein (CRP)

Ferritin

3. Vércukorháztartás

Glükóz

HbA1c (glikolizált hemoglobin)

Inzulin

Cukorterhelés vs. saját reggelis vizsgálat

4. A vesefunkció vizsgálata

Karbamid

Kreatinin

eGFR–EPI

Vizelet

Tenyésztéses vizsgálatok

5. Az emésztőrendszer vizsgálatai

A cöliákia vizsgálata

Nutritív panel és az ételintolerancia vizsgálata

Hisztaminintolerancia, DAO enzim

Calprotectin

6. A máj- és hasnyálmirigy-funkció vizsgálata

SGOT

SGPT

GGT

Bilirubin

Alkalikus foszfatáz

LDH, laktát-dehidrogenáz

Hasnyálmirigyenzimek

7. Vérzsírok

Koleszterin, HDL-koleszterin, LDL-koleszterin, trigliceridek

8. Véralvadási paraméterek

INR és a protrombin idő

D-dimer

9. A hormonrendszer laborjai

Pajzsmirigy

A női nemi hormonok vizsgálata

Anti-Müller-hormon (AMH)

Kortizol

10. Vércsoportvizsgálat

AB0 vércsoportrendszer

A vércsoport meghatározása

Rh-vércsoportrendszer

Bevezetés

Orvosként végeztem, 1999-ben Szegeden, aztán részben az onkológiai osztályon, illetve a sürgősségi ellátásban dolgoztam.

2003–2004-ben kezdtem természetgyógyászattal foglalkozni. Mélységesen hiszek abban, hogy ezt a két oldalt közelíteni kellene egymáshoz, mert ha ötvözzük a nyugati és a természetes gyógymódokat, mindkettő lehetőségeit kiaknázzuk, akkor sokkal jobb eredményeket tudunk elérni a beteg gyógyulása érdekében.

Valahol a laborleletek értelmezése is idetartozik. A természetgyógyászoknak, laikusoknak nem kell ismerniük a laborleletek értelmezését, de mégis jobb az, ha szakember segítségében bíznak, mint valamely online platformban, ami nem feltétlenül mutatja meg az eltérések valódi okát és az összefüggéseket.

A könyv az eddig elsajátított tudás megerősítésére és kiegészítésére szolgál, arra nem jogosít senkit, hogy egészségügyi tevékenységet végezzen. A meglévő végzettségek, illetve engedélyek birtokában nyilván mindenki tudja hasznosítani, beépíteni a mindennapokba.

Attól mindenkit óva intenék, hogy alap- és egyészségügyi szakképzettség nélkül csak úgy nekiálljon laboreredményeket értelmezni, és az alapján javaslatokat adni, terápiákat felállítani a betegeknek, mert ez nagyon veszélyes.

Az is nagyon-nagyon fontos, hogy egy laborleletetből kiragadott részt önmagában soha nem elemzünk. A szerveink nem különálló egységek, sok minden egymással összefügg, így csakis egyben szabad értékelni.

Tehát, hogyha valaki felteszi nekem azt a kérdést, hogy mit jelent az, hogy a betegnek a vasa 8, akkor azt fogom mondani, hogy ez pontosan azt jelenti, hogy a betegnek a vasa abban a pillanatban, amikor ezt a labort levették, akkor 8 volt. De hogy ez mit jelent a beteg szempontjából a való életben, az számtalan egyéb értéktől függ.

Vagy például a vörösvérsejtszám esetében nem mindegy, hogy akinek a lelete a kezünkben van, egy egészséges ember, aki elment egy szűrővizsgálatra, és találtak nála ilyen-olyan eltéréseket, vagy egy daganatos beteg, aki éppen kemoterápiát kap. Mert lehet, hogy ugyanaz a lelet egy daganatos betegnek, aki éppen kemoterápiát kap, egy jó lelet, és azt mondom, hogy hű, ez nagyon jó, viszont egy egészséges fiatalnak, aki csak szűrő- vagy sportorvosi vizsgálatra ment, már azt mondom, hogy hűha, itt azért utána kellene nézni pár dolognak. Ugyanígy nem mindegy, hogy egy gyerekről van szó, vagy egy kismamáról, egy fiatalról, vagy egy idős emberről.

Ezeket mindig figyelembe kell venni, a könyvben is fogok mutatni olyan összefüggéseket, melyek együttesen képesek nekünk irányt mutatni.

Nagyon lényeges, hogy mindig a teljes leletet nézzük a referenciatartománnyal, az anamnézis, a klinikai tünetek és az egyéb képalkotók birtokában, tehát önmagában soha nem mondunk véleményt egy-egy kiragadott labor alapján.

Kezdő orvos koromban, rezidensként a Honvédkórház Onkológiai osztályán dolgoztam. Liptai főorvos úr volt az osztályvezető, akinek végtelenül hálás vagyok a rengeteg tanításért. Mindennap 11 órakor voltak a főorvosi vizitek, onkológiai osztály lévén daganatos és hematológiai betegek voltak az osztályon. Én vizit előtt mindig átnéztem a betegek leleteit, ott álltam a betegágy mellett, és akkor jött a főorvos úr, és kérdezte, hogy mennyi a betegnek a vasa, a TVK-ja, a ferritinje. Én ott álltam (hát bevallom, fogalmam sem volt), mondtam, hogy normális, erre a főorvos úrnak elkerekedett a szeme, „sto takóje normális?” (azoknak, akik nem tanultak oroszt, ez nagyjából azt jelenti, hogy „mi az, hogy normális?”). És akkor ott, a betegek előtt elmagyarázta, amit azt hiszem, soha nem fogok elfelejteni, hogy olyat nem lehet egy laborra mondani, hogy normális, mindig a pontos értékek kellenek, hogy a betegnek a vasa ennyi, a TVK-ja ennyi, a ferritinje meg a vörösvérsejtje ennyi, meg az egyebek, szóval olyat soha nem állíthatunk egy laborról, hogy normális, mindig számértékeket kell nézni.

A másik tanulság, amit szeretnék, ha elöljáróban mindenki megjegyezne, hogy amikor valaki tőlem kérdez, és azt mondja, hogy volt labor, és minden normális, akkor ugyanezt tudom mondani, amit a főorvos úr mondott nekem annak idején. Tehát ahhoz, hogy el tudjam dönteni, hogy a beteg értékei normálisak, vagy nem azok, illetve a normál tartományon belül hol helyezkednek el, ahhoz látnom kell a teljes leletet. Egészen másképpen fogok értékelni egy olyan leletet, amiben minden benne van, és minden középértéken áll, ellenben egy olyannal, amelyben csak bizonyos elemeket néztek csak. Például adott egy vérkép, esetleg egy máj- és vesefunkció, de semmi egyéb, és minden benne van a normál tartományban. De ha tovább mennénk, és esetleg megnéznénk más értékeket, akkor bizony ott már találnánk eltéréseket.

Tehát azért is fontos, hogy lássuk a labort, mert fontos, hogy mi az, amit egyáltalán vizsgáltak. Például, ha nem nézték meg a betegnek a vasát, a TVK-ját, a vérsüllyedését, a CRP-jét, a ferritinjét stb., illetve a TSH-ját, vagy a T3-, T4-szintjét, adott esetben a kortizolját, a vírusokat, autoimmun-paramétereket, akkor abból én nem tudok következtetni a pajzsmirigy-működésre, vagy a mellékvese állapotára, vagy egy májfunkció nem fogja nekem megmutatni, hogy a nőgyógyászati hormonjai milyen állapotban vannak.

Az is lényeges, hogy mindig gondolkodjunk a vizsgálatok szükségessége szempontjából is, tehát feleslegesen lehetőleg ne kérjük azokat. Ezért nagyon fontos, hogy előtte alaposan kikérdezzük a pácienst, mert akkor tudjuk, hogy melyik irányba gondolkodjunk.

Például, ha valakinek teljesen rendben van a női ciklusa, és jelenleg nem tervez babát, akkor nem biztos, hogy kell neki egy háromalkalmas teljes nőgyógyászati hormonpanelt kérni, míg hogyha valaki babatervezésben gondolkodik, akkor ez elengedhetetlen. Ha valakinek van egy autoimmun betegsége, akkor az nyilván magával vonja azt, hogy egyéb vizsgálatokat is fogunk kérni.

A mintákat a laborban nagyjából két hétig tárolják, így ha valami utólag jut eszünkbe, akár a lelet láttán, akkor – amennyiben van olyan csőben levett vér – utólag is el tudják végezni a vizsgálatot, anélkül, hogy a beteget újra meg kellene szúrni.

Az is hasznos, ha van összehasonlítási alapunk, hogy milyen volt a betegnek a lelete az előző vizsgálatkor, tehát volt-e egyáltalán előző vizsgálata, és az milyen eredményeket mutatott. Fontos, hogy mindig az anamnézissel, a tünetekkel és az egyéb képalkotókkal, diagnózisokkal, terápiákkal együtt értelmezzük a labort, nem pedig önmagában.

Az összehasonlítás akkor jó, ha a labor kiértékelése ugyanabban az intézményben történt, lehetőleg ugyanabban a napszakban került sor a mintavételre.

Nagyon-nagyon lényeges, hogy mindig vegyük figyelembe a referenciatartomány-értékeket. Ez azért fontos, mert bizonyos laborok más referenciatartományokat használhatnak, attól függően, hogy milyen technikát alkalmaznak. Ma már minden labor akkreditált, de alkalmazhatnak különböző reagenseket vagy eszközöket, technikákat, és emiatt eltérő lehet a referenciatartományuk.

Ha valamilyen okból változik a referenciatartomány, például egy másik reagenst alkalmaznak, akkor jelezni szokták a leleten, hogy változott a referenciatartomány. Ebben az esetben nyilván nem fogjuk tudni összehasonlítani. A másik, hogy előfordulhat, hogy egyes országokban különböző mértékegységeket használnak, ebben az esetben megint nem tudom olyan egyszerűen összehasonlítani őket, illetve hogyha megjegyeztem a normál tartományt, de más mértékegységet használnak, akkor teljesen más lesz a referenciaérték is.

Ezért abban az esetben, ha időbeli lefolyást is vizsgálunk, az is lényeges, hogy mindig megnézzük, lehetőleg ugyanannál a labornál legyen a vér levéve, mert különböző laboroknál emiatt eltérések lehetnek, és nem biztos, hogy össze fogom tudni hasonlítani az egyik labor értékét a másikkal.

VÖRÖSVÉRTESTEK (VVT)

A vörösvértestek azok az elemek a vérben, melyek az oxigént szállítják. Ha a számuk lecsökken, akkor értelemszerűen kevesebb oxigénhez fognak jutni a sejtjeink, a szöveteink, és ez több problémához vezet. A vörösvérsejtek tekintetében vizsgáljuk a vörösvérsejtek számát – ez terra per literben (a továbbiakban: t/liter) van meghatározva –, a méretüket és a hemoglobinkoncentrációt.

A vörösvérsejteket azért nevezik vörösvértestnek, mert nincs sejtmagjuk, így szigorú értelemben véve nem tekintik őket sejteknek.

A vörösvérsejtek számának referenciatartománya (t/literben van megadva) kicsit eltérő a nőknél és a férfiaknál. Férfiaknál egy picit magasabb a vörösvértestek száma: a következő laborban 4,0–5,2-ig terjed a normál tartomány, itt egy 4,2-es értéket látunk.

Vörösvérsejtszám laborleleten

A hemoglobin az az anyag, amely az oxigént szállítja, ez a vörösvérsejteken belül található. Ennek a normál tartománya 109–143 g/l, ezen a leleten egy 133 g/l-es értéket látunk.

HEMATOKRITÉRTÉK

A hematokritérték azt jelenti, hogy a sejtek hány százalékot foglalnak el az össz-vérmennyiségből, azaz mennyi a sejtes elemek aránya. A hematokrit tehát egy százalékos érték, liter per literben vagy százalékban van megadva.

Ezt úgy vizsgálják, hogy leveszik a vért egy csőbe, lecentrifugálják, majd ezután a vörösvérsejtek leülepednek az aljára, a tetején pedig ott marad a folyadékrész, a plazma. Közötte még ott vannak kisebb mennyiségben a fehérvérsejtek, illetve a vérlemezkék.

A vér kevesebb mint 1 százaléka a fehérvérsejtek, illetve a vérlemezkék. A vörösvérsejtek száma nagyjából 40 százalék körül mozog, tehát ezt jelenti, ha a hematokritérték 40 százalék.

Lehetséges például, hogy valakinek a hematokritértéke normál tartományba esik, de ő kiszáradt állapotban van, akkor egyébként, ha megnézem az összes többi paraméterét, a vörösvértestek számát, a sejtek méretét, a vas értékét, a B_12 értékét, akkor lehet, hogy abból látni fogom, hogy a beteg valójában vérszegény. Önmagukban ugyan nem jók ezek az értékek, de a hematokrit normál tartományba került. Vannak olyan állapotok, amikor nagyobbak lesznek a vörösvérsejtek, és ugyan kevesebb, de nagyobb vörösvérsejt van, akkor is lehet, hogy normál tartományban fog kerülni a hematokrit, és azt fogom gondolni, hogy ez a beteg teljesen jól van, pedig, ha megnézem, a vörösvérsejtszáma alacsonyabb, az átlagos sejtnagysága meg nagyobb, így a hematokrit normál tartományba kerül.

Itt már rögtön említsük meg azt, hogy ha például a beteg nem ivott a vizsgálat előtt, és egy picit folyadékhiányos, kiszáradt állapotban van, amikor leveszik a vérét, akkor kevesebb lesz a folyadék, és úgy tűnik, mintha több lenne a vörösvérsejt.

Magyarországon ez mindenkinek a fejébe be van kódolva, hogy nem eszünk, nem iszunk semmit a vérvétel előtt, este ettünk-ittunk utoljára, és akkor onnantól kezdve a vérvételig már nem fogyasztunk semmit.

De tulajdonképpen, hogyha ezt így nézzük, akkor ez már egy kis eltérést fog mutatni a hematokritértékben. Tehát a legtöbb vérvétel előtt általában megengedett a vízivás (tehát vizet szabad inni általában), és akkor egy jól hidratált állapotban lesz a beteg, egyrészt könnyebb is levenni a vérét, másrészt pontosabb értéket fogunk látni.

Ugyanúgy, mint például ha egy befőttesüvegbe rakunk üveggolyót meg pingponglabdát, akkor az üveggolyóból értelemszerűen több fog beleférni, mint a pingponglabdából, tehát, hogyha ugyanakkora térfogatú edénybe rakok üveggolyókat, abból több kell, mint a pingponglabdából. Vagy fordítva: kevesebb pingponglabda hamarabb megtölti az üveget.

Egy kiragadott hematokritérték önmagában nem informatív. Persze, ha egy egészséges ember elmegy véradásra, akkor csak a hematokritértéket fogják megnézni, ott az a lényeg, de ha a páciens általános állapotára vagy esetleg betegségeire vagyunk kíváncsiak, akkor minden paramétert néznünk kell.

Az alacsony hematokritérték oka, hogy kevés a sejt, ha még ráadásul kicsik is, akkor még alacsonyabb lesz a hematokritérték. Ez leggyakrabban a vashiányos vérszegénység miatt van.

Emelkedett hematokritérték lehet attól, hogy többnek tűnik a vörösvérsejt, vagy valóban több van belőlük. Az egyik ilyen betegség a policitémia. A policitémia a vörösvérsejtek képzésével járó proliferatív betegség, ami azzal jár, hogy a csontvelő rengeteg vörösvérsejtet termel, és ez okozhat különböző keringési zavarokat. Szív- és vesebetegségek esetén, ugyanígy tüdőbetegségek esetén több szállítókapacitásra van szükség a vérben az oxigén szállításához, mert vagy a szív nem tudja elég jól kipumpálni, vagy a tüdő nem tudja felvenni az oxigént, és akkor emiatt megemelkedik a vörösvérsejtek száma, hogy a kevesebb oxigént a több sejt jobban el tudja szállítani a vérben.

Kiszáradás, folyadékvesztés esetén úgy tűnik, mintha több sejt lenne, pedig valójában nem lett több a sejt, csak az arányok változtak. Hasmenés, égés esetén, ami szintén folyadékvesztességgel jár, hasonlóképp lehet emelkedett a hematokrit.

Dohányos embereknél a tüdőben lévő különböző károsodások nem teszik lehetővé a megfelelő mennyiségű oxigén felvételét és bekerülését, emiatt a dohányosokban bekapcsol a sárga csontvelő is, egy idő után ugyanúgy a tüdő- és a szívbetegeknél is előáll ez a helyzet, hogy több vörösvérsejtet tudjon termelni.

A magaslati levegő hasonló eredményt hoz. A sportolók magaslati edzőtáborokba jártak-járnak, ahol a kevesebb oxigénkoncentráció fogja beindítani a csontvelőben a vörösvérsejtek nagyobb mennyiségű termelését.

Egy vörösvérsejt általában 120 napig él, és így például egy verseny előtt egy-két hónappal elmennek magaslati edzőtáborba a sportolók, ezáltal több lesz a vörösvérsejtjük, melyek több oxigént tudnak szállítani, és ezért nagyobb lesz a teljesítményük.

Eritropoetin

A vörösvérsejtképzést a vesében termelődő eritropoetin serkenti, emiatt veseelégtelenségben szenvedő betegeknél törvényszerű a vérszegénység. Ehhez még pluszban hozzájárul, hogy veseelégtelenség esetén a vérben felhalmozódott méreganyagok károsítják a vörösvértesteket, így azok rövidebb ideig élnek.

MCV – ÁTLAGOS SEJTTÉRFOGAT

Az MCV, a vörösvérsejtek átlagos térfogata is nagyon informatív (ennek 75,5–95,3 femtoliternek [fl] kell lennie, az előbbi leleten 92,5 fl), illetve az MCH, vagyis az átlagos hemoglobinkoncentráció, tehát az, hogy mennyi hemoglobin található a vörösvérsejteken belül.

Ezek mind-mind nagyon fontos információk számunkra, tehát hogy hány darab vörösvérsejt van, mennyi annak a hemoglobintartalma, ez mennyi folyadékban, mennyi vérben van benne, mekkorák ezek a sejtek, és mennyi a hemoglobinkoncentráció a sejteken belül, mert ez ad majd egy teljes képet.

MCH (átlagos hemoglobintartalom)

Az MCH, ez a sejten belüli hemoglobin (a hemoglobint elosztjuk a hematokrittal, akkor megkapjuk az MCH-értéket). A hemoglobin egy óriásmolekula, és ennek a közepén egy vasion található, mely a hemoglobin központi eleme.

Ahhoz, hogy a labort értelmezni tudjuk, tudnunk kell azt, hogy a vörösvértestek képzéséhez szükség van vasra, B_12-vitaminra és folátra.

Vashiány esetén kicsik lesznek a sejtek, ezt kissejtes vérszegénységnek vagy mikrocelluláris, mikrosejtes vérszegénységnek hívjuk.

Ha a B_12-vitamin hiányzik, akkor viszont óriásiak lesznek a sejtek, ezt nevezzük vészes vérszegénységnek.

A foláthiány esetén szintén nagyobbak a sejtek. A folát a B_9-vitaminnak természetes formája, míg a mesterséges formája a folsav. Ha megnézzük a vitaminértékeket is a vérben, és azt látjuk, hogy sok a B_12-vitamin, de mégis nagyok a sejtek, akkor ennek a foláthiány lesz az oka.

MCV (átlagos sejtnagyság)

Az ábrán látható, hogy ha kicsik (mikrociter) vagy nagyok (makrociter) a sejtek. Emellett a 3. oszlopban szferociták és sarlósejtes vörösvértestek láthatók: a szferocita (gömb alakú) lehet genetikai vagy autoimmun betegség következménye, a sarlósejtes vérszegénység pedig egy genetikai állapot.

Sarlóssejtes vérszegénység

A sarlóssejtes vérszegénységben szenvedő betegek nem tudják megfelelő mértékben szállítani az oxigént, tehát a legtöbb területen ez hátrányt jelent a betegeknek. Viszont azokon a területeken, ahol a malária fertőz, ott ez az állapot előny, mert a malária kórokozója, a plazmódium ebben a sarlósejtes vörösvértestben nem tud szaporodni. Emiatt a maláriával fertőzött területeken sokkal nagyobb számban vannak ilyen genetikai eltérések, hiszen ők jobban túlélnek egy maláriafertőzést, mint egy normál vörösvérsejtekkel rendelkező ember.

DR. CSOMAI ZITA
TOVÁBBI KÖNYVEI

AUTOIMMUN BETEGSÉGEK

Több mint 100 autoimmun betegséget ismerünk már, mostanra gyakorlatilag népbetegségek lettek. A megszokott holisztikus szemléletben, az élettani alapoktól kezdve dr. Csomai Zita sorra veszi a lehetséges okokat, megoldásokat. A leggyakoribb betegségek külön is tárgyalásra kerülnek a könyvben.

NEHÉZFÉM-KIVEZETÉS A GYAKORLATBAN

A könyvben a nehézfémek veszélyein túl a kivezetés gyakorlati kérdéseire is választ kap az olvasó, megismerheti a szükséges ásványi anyagokat, azok pótlási lehetőségeit, a kivezetéshez valóban hasznos módokat, gyógynövényeket, szereket.

Dr. Csomai Zita könyvében nemcsak elméleti tudást találunk a nehézfémek okozta problémákról, de a több évtizedes kutatómunkával támogatott nehézfém-kivezetésre szolgáló gyakorlati protokollt is ismerteti lépésről lépésre.

A PAJZSMIRIGY EGÉSZSÉGES MŰKÖDÉSE

Dr. Csomai Zita a tőle megszokott holisztikus módon közelíti meg a pajzsmirigy működését, egészségének megőrzését és helyreállítását mind fizikai, mind lelki oldalról.

A könyv nagy segítséget nyújt mindenkinek, aki szeretné jobban megismerni a teste működését és megelőzni a problémákat, de azoknak is, akik már kialakult betegséggel küzdenek. Továbbá hasznos a szakemberek, terapeuták számára is, akik szeretnének jobban elmélyülni az alternatív gyógymódokban.

A BETEGSÉGEK LELKI EREDETE

Az emberi szervezet egy testi, lelki és energetikai egység, így ezek folyamatosan hatást gyakorolnak egymásra. Nem lehet azt mondani, hogy minden betegség gyógyítható, de azt igen, hogy minden betegségben fellelhető a lelki komponens, amellyel érdemes és kell is foglalkozni!

Ismerd meg Dr. Csomai Zita kötetéből a betegségek lelki eredetét, tudd meg miként hatnak az egyes érzelmek a különböző szerveinkre, hogyan befolyásolják a szervezetünkben lévő baktériumok a lelkiállapotunkat.

GYEREKBAJOK TERMÉSZETES GYÓGYMÓDJAI

A kötetben a gyermekeket érintő leggyakrabban előforduló egészségügyi problémákra kínál a szerző természetes gyógymódokat.

A könyvben szereplő módszerek, gyógymódok alkalmazása egyszerű és hatásos. Bármikor kinyithatjuk és segítségül hívhatjuk, ha tanácstalanok vagyunk egy betegség, egy egészségügyi probléma kapcsán.

EGÉSZSÉGES HORMONRENDSZER

A hormonrendszer betegségei egyre több embert érintenek világszerte, ahhoz azonban, hogy megfelelően tudjuk ezeket kezelni, az okokat fel tudjuk deríteni és nem csupán a tüneteket elnyomni, fontos ismernünk a rendszer működését.

Ez a könyv a hormonrendszer működését, az összefüggéseket, az élettani, a kórélettani alapokat mutatja be, számtalan ábrával segítve a megértést. Ebben a szövevényes rendszerben megtaláljuk a lényeges kapcsolatokat, ezáltal a megelőzés és a terápia is egészen más megvilágításba kerül.