Királydrámák 6.

II. Richárd – 1. rész

avagy

Woodstocki Tamás

II. Richárd – 1. rész

avagy

Woodstocki Tamás

King Richard the Second, Part One or Thomas of Woodstock

Fordította és az utószót írta

Magyar Pál

Hungarian translation © 2021 Magyar Pál

ISBN 978-615-01-0797-4 (.epub)

ISBN 978-615-01-0798-1 (.mobi)

Tartalom

Személyek

Első felvonás

1. szín

2. szín

3. szín

Második felvonás

1. szín

2. szín

3. szín

Harmadik felvonás

1. szín

2. szín

3. szín

Negyedik felvonás

1. szín

2. szín

3. szín

Ötödik felvonás

1. szín

2. szín

3. szín

4. szín

5. szín

6. szín

Utószó

A dráma

A fordító megjegyzései

Ajánló

Vasbordájú Edmund

II. Edward

III. Edward

IV. Edward

VII. Henrik

Morus Tamás

Két nemes rokon

Favershami Arden

Jegyzetek

Személyek

II. RICHÁRD, angol király

Anna KIRÁLYNÉ, a felesége

LANCASTER│

YORK│ a király nagybátyjai

WOODSTOCK│

GLOUCESTER HERCEGNÉ, Woodstock felesége

CHEYNE, Woodstock kísérője

ÍRORSZÁG HERCEGNÉJE, York unokahúga

ARUNDEL│ angol nemesek

SURREY│

LA POLE, Calais kormányzója

GREEN│

BAGOT│ a király kegyencei

BUSHY│

SCROOP│

TRESILIAN

FÜRGE, Tresilian ügyvédbojtárja│

CROSBY│ jogászok Tresilian irodájában

FLEMING│

London POLGÁRMESTERe

KENT ISPÁNJA

NORTHUMBERLAND ISPÁNJA

Theodor TUDOR, törvényszolga

Mark MARHAFARK, marhatenyésztő

MOWCHING, hentes

UDVARONC

ÚRIEMBER

GAZDA

ISKOLAMESTER

KATONA

egy FÜTYÖRÉSZŐ fickó

SZOBALÁNY

SZOLGÁLÓ

SZOLGA Pleshey House-ban

SZOLGA a királyi udvarban

két GYILKOS

KÜNTHÍA, a maszka mesélője

III. EDWARD, angol király szelleme

a FEKETE HERCEG szelleme

Udvarhölgyek, udvaroncok, lovagok, katonák, íjászok, alabárdosok, szobalányok, szolgák, kíséret és egy ló

Első felvonás

1. szín

Nemesi ház Londonban. Jön sietve különböző irányokból Lancaster[1], York[2], Arundel[3] és Surrey[4] asztalkendővel a karjukon és késekkel a kezükben, Cheyne[5] és mások fáklyákkal a kezükben és néhányan köpenyekkel és tőrökkel.

Mind

Fényt, fényt, fáklyákat íde, gazfickók.

Lancaster

Kaput becsukni, nem mehet ki senki,
Amíg a házat nem kutatjuk át.

York

Hivasd kocsink, el innen, jó fivér.
Félek, mindnyájunkat megmérgezték.

Arundel

Megmérgezének[6], úram-istenem!

Lancaster

Igen, Arundel, ideje távozni.
Istennek hála, hogy meggátolá.

York

Egek! Megcsalna így király öcsénk,
Az ételünkben megmérgezve minket?

Lancaster

Nincs senkinek segítö ellenmérge,
Ha pár dramnyit[7] lenyeltünk volna már?
Te hoztad, Cheyne, ezt a hírt imént;
Megmérgeztek minket, te mit gondolsz?

Cheyne

Ne féljetek, még felszolgálva nem lett
A mételyes főzet, nemes urak;
Folyékony méreg volt feloldva borban,
Mit estebéd után ivátok volna
Ifjú Richárd király egészségére.

Lancaster

Nagybátyjai halála szolgált volna
Richárd király egészségére? Cheyne,
Világosíts fel, hogy' derült rá fény?

Cheyne

Egy karmelíta[8] fráter fedte fel a
Tervet, kinek végrehajtni kellett vón',
De lelkiismerete megszolalt,
S a régenshez[9], fivéretekhez jött,
Aki azonnal hozzátok küldött.

York

Az Úr áldja, s király öcsénket ís.
Tanúm a menny, mind jót kivánunk néki.

Lancaster

Nehéz feladatod volt, kedves Woodstock,
Gondját viselni egy ily vad hercegnek,
Ki így elfajza nemes atyjától, kit
Fekete Hercegnek[10] hívtak a francok
– Nem búskomor vagy barna[11] arca míatt,
Mert édes s kedves volt ábrázata,
Hanem mert sok gyászos napot szerzett
Egész Frankhonnak, mely csatáiba
Poitiers-nél, Crécynél s Maine-nél,[12]
Belényögött hódíto keze alatt –,
De ég nem hagyta földön ékítni fejét,[13]
Hogy az mennyben koronázza királlyá.
Dicsőség hamvaira; semhogy íly
Aljast tett volna ellensége ellen,
S a nagybátyái ellen még kevésbé,
Inkább veszté volna vérét cseppenként,
Oldta vón' embersége kötelékit,
S veszté vón' megmaradt életerőjét,
Mintsem (korcs) fia léha király légyen.

York

Ne légy mérges, jó genti János; hidd el,
Fivér, még árthatunk király öcsénknek;
Nála jobban tartok talpnyalóitól.

Lancaster

Türelmem elfogyott. Alattvalóit,
Felséges nagybátyáit megmérgezni?
A büszke kasztiliaiak[14] sem,
Ahol János király s uralkodó[15],
Ráznák le szolgai jármuk ily aljas
Árulással; kegyelmes menny, türelem!

Arundel

Helyes fohász, Lancaster herceg úr,
Nyugtasd heves kedélyed. Kérlek, hagyd,
A tényeket hogy elmondhassa Cheyne.

Lancaster

Hát beszéljen.

Cheyne

Urak, biztos tudomást szerze róla
A régens, szeretett fivéretek,
Hogy nem Richárd király, de talpnyalói,
William Bagot és Henry Green lovagok,
S a ravasz cselszövő Tresilian,
Kit az király megtesz legfőbb bírónak[16],
Keze van eme összeesküvésben.

Lancaster

Feldúlom mindüket.

York

Te vagy feldúlt.

Lancaster

Király atyám, nemes Edvárd lelkére,
Elégtételt veszek mindegyiken,
S az életükön állok bősz boszút!

York

Ha az dühöd ily végzetekbe megy,
Saját elejed veszed, s oda bosszú.

Lancaster

Okát tudod tán adni, hogy ha mi,
Közeli vérek, balsorsú nagybátyi,
Nagyapja fíai, apja fivéri,
Eltétetünk is láb alól, m'ért kell,
Hogy meghaljék Arundel s Surrey ís?

Surrey

Grófságomat kivánja egy barátjuk.

Arundel

Tán admirálisi hivatalom.
Ha jobb s szerencsésebb kéz kormányzná,
Nem bánnám, hogy ne légyen az enyém,
De annyit mondhatok, s túl érdemen
Nem dícsérem magam: dúsabb zsákmány
Kikötőnkben sosem horgonyza még,
Mint mit haza én hoztam Angliába,
Mert teljes hatvan szép hajót és hat nagy,
Olajjal s borral megrakott karakkot[17]
Hozék Richárd királynak oly bőségben,
Hogy jómód megrontá szájpadlásunk,
S a nagyra értékelt francía bor
Hordója egy márkát[18] épphogy csak ér.[19]
Ha országomnak tett ilyen szolgálat
Szivem vérét érdemli, hát vérezzen.

Lancaster

Együtt vérzünk majd, harcias Arundel.
Jó Surrey kuzin, hercegi Edmund York,
Főzzük ki bosszúnkat: ha halni kell,
Hát tízezer lélek kisérjen el.

York

Türelem, jó Gent; Cheyne, mondd, gazdád[20],
Woodstock fivérünk, Egyszerű Tamás
– Mert így hívja mindenki egyszerű
Ruhái s modora miatt, s mint mondja:
"Más flancoljon aranyban és selyemben,
Daróckabát kielégít jól engem." –
Hamisitatlan egyszerűségében
E keserű kavarodásról mit vél?
Méregtől húslevesében nem fél?

Cheyne

Hisz, úram; lelke, mint szokásai:
Dölyftől s irigységtől ment, egyszerű,
S ezért nem bízalmatlan senkivel.

Jön Woodstock[21] daróckabátban, előtte hozzák a buzogányt[22]; és London polgármestere[23], előttük mások fáklyákkal.

S ni, üdvözölni títeket maga jön.
Utat uramnak, engedelmetekkel.

York és Lancaster együtt

Egészséget kegyelmednek, fivér.

Woodstock

Üdvözlet, testvérim, bocsássatok meg,
Beszélünk mindjárt. Kérlek, gondoskodj,
Jó Exton polgármester, az legjobb
Képességed szerint biztonságunkról.
Orvtett gyakorta kettős gyakorlatú,
Az árulás nincs híján másodtervnek,
Acél lesújthat, hol méreg célt vétett.
Éj leple árnyat vet az álnokságra.
Légy oly jó s állíttass erős őrséget,
S alaposan figyeljék az várost.
Kérlek, légy óvatos; ki barátunk,
Nem tudjuk, ellenünk oly nagyra nőtt.

Polgármester

Barátid Londonban hatalmasok[24];
Szavamban bízz: minden vésszel dacolok.

Woodstock

Hálás köszőnetem neked szívből.

Polgármester másokkal el.

Azt sem tudom, hová kapjak hirtelen,
Oly mozgalmas s vésztelt időket élünk.
No, testvérim, hogy van jó genti János?
Tudom: bosszús; s te meg bús, kedves York,
Arundel s Surrey, ti nemes rokonok
Elég elégedetlenek, tudom.
Ne légyetek. Hitemre esküszök,
Richárd király mindőtöket szeret,
S higgyétek el, ártatlan őfelsége
E sötét s aljas összeesküvésben.
Halljam hát, hogy van hercegi Lancaster?

Lancaster

Beteg, Gloucester. Mind fáradtak vagyunk,
S lefeküdnénk magunk kipíhenendő,
De mert a fűben oly sok kígyo lappang,
Aludni nem merünk.

Woodstock

Elég, elég.
Tudom, fivér, a betegség okát;
A fej ha fáj, a test sem egészséges.
Richárd királyt rossz nedv fertőzte meg,
Mit talpnyaló hizelgök oltnak belé,
De nem halálos még, gyógyítható.
A testnek jó vér kell egy értül ott,
Hol az baj rejlik, s minden rendbe jő.

York

Ne várjunk hát, amíg fekélyes lesz;
Csalárd Tresilian, Green és Bagot
Mérget pumpál csak, vágd[25] öket ki mind.

Lancaster

A kiskorú királyt ők írányítják.[26]
A régensi címet te víseled,
De mégis mintha te függnél őtőlük
Alantasként; hidd el, túl egyszerű vagy.

Woodstock

A megjelenésemben, úgy értéd.

Lancaster

Mindenben. Zúgolódik az köznép
Királyunk ellen; olyan megszokott
Már minden kőzönséges asztalnál
Suttogni árulást, akár az áldást.
Nem kell az égre felnéznünk, hogy lássuk,
Süt-é a nap vagy sem, kiderül az tény,
Amint a földet megszépíti az fény.
Hallgass reám, ezt még a vak is látja:
Kinek térdet hajtunk, szeme nincs hozzája.

Arundel

Mind hercegek vagytok királyi vérből,
Mégis, mint nagy tölgyek, hagyjátok nőni
A repkényt, hogy kiszívja szívetek
Csalárd ölelésével; érted, úram?

Woodstock

Oly jól, akárha egyszerűn mondnád:
A talpnyalókat irtsd ki s mondd Richárdnak,
Eltűrve őket megalázza magát.
Nyugalom; szedni veszélyes gyümölcsöt,
Mi magasan nőtt; létrát kell használnunk,
Fokonként míg elérjük az fennséget.
Ti is hallgassatok rám: egy időt,
Kérlek, legyetek békén; holnap lesz
Az ünnepi frigy napja az király
S a császár lánya, tisztes Anna közt,
Aki egy ígazán erényes hölgy,
S Richárd szerelmeért jön Angliába.
Ezért, ahogy szeretitek királyunk
(S rühellitek hizelgöit), rosszallást
Ne mútassatok, mintha mit se tudnátok.
Remélem, ez a boldog házasság
Ilyen nemes s hitbuzgo hercegnővel
Lecsendesíti dacos ifjuságát,
Hogy lássa s elkerülje az szeplőket,
Mik felségét beszennyezik. Ha nem,
Atyánkra, egészsége megrontóit
Eltávolítom életem árán is.

York és Lancaster együtt

E feltétellel beléegyezünk.

Arundel

Akárcsak én.

Surrey

S én is.

Lancaster

Gyülöletünk
Elrejtni, a legjobb polítika.

York

S fivér, mert kedvedre van, hogy mosollyal
Kisimítsuk ráncolt szemöldökünk,
Szeretnénk, hogy szűdhöz öltözzön külsőd,
S mint udvaronc vidéki viselésed
Vesd el, miért a faragatlanok
Csak Egyszerű Tamásnak hívnak mind;
Bár nincs kétségünk, szemünk holnap látja
Régensséged kiöltözve díszruhába.

Woodstock

Nem, York, ez is mutat olyan méltóan,
Jól ül szivem ez egyszerű darócban,
S királyom oly hiven szolgálom benne,
Mint fedve ha külsőm arannyal lenne.

Lancaster

Azt nem lehet, Woodstock fivér, a szűzre.
Richárdnak s kírálynéjának násznapján
Ily szégyent hoznál államra s országra?
Hitemre, díszben akarunk mind látni!

Woodstock

A ti, s ez ünnepi nap kedveért,
Egyszer csicsával terhelem magam.
De ez több, mint mit tettem az utóbbi
Húsz évben; elhagynom szokásomat,
Királyunk sem bírhatott volna rá,
De a ti akaratotok meglesz.
Egy fárasztó napra vágytok teljesül,
Ez Egyszerű Tamás díszt ölt jelesül.

Mind el.

2. szín

Tresilian vidéki háza. Jön dühösen Green[27], Bagot[28] és Tresilian[29].

Tresilian

Sir Henry, várj, hivat Richárd király.

Bagot

Hagyd, kérlek, eme indulatokat,
S öfelségéhez indulj, édes Green.

Green

Dühös vagyok, Tresilian, ne bőszíts;
Végünk mindőnknek. Az urak Londonban
Biztonságban vannak, a terv kiderült.
Fekete átok ama árulóra.

Bagot

Örök kín verje azt a karmelítát.

Tresilian

Mélyebbre süllyedjen limbus patrumnál[30];
Lágyszívü lator, zavar zúzza lelkét.

Bagot

Haláluk esküdé, de megrettent.

Green

Franc falja fel; hatott ha volna csak
Lancaster és York hercegeire,
A jó király konok nagybátyira,
A harmadiktul, Egyszerű Tamástól
Megszabadultunk volna gyorst; de így
Ügyelni kell biztonságunk, s legjobb,
Ha az király közelében maradunk.
Ők halva, úralnánk királyt s országot.

Bagot

Igy is lesz, míg Richárd él, mert tudom,
Nyakas nagybátyjait ki nem állhatja.
Ne gondolj rá. – Vidulj, Tresilian,
Jobb hír is van neked: királyunknál
Elintéztük, s jóváhagyásával
Máris magas lótakaróra[31] ülhetsz,
Bíborra vagy lilára[32], ami tetszik:
Hamarost megbizásod aláírja
– Figyelj! – mint Anglia legfőbb bírája.

Tresilian

Hm-hm, legit vagy non legit[33]? Ím, szinte érzem,
A padon űlök máris, és rémítem
Félelmetes szemöldökráncolással
Azokat a nyüves gonosztevőket,
S midőn az esküdtek "bűnös"-t kiáltnak,
Az "Isten légyen irgalmas hozzád"[34]-ot
Oly zord s goromba ábrázattal mondom,
Mint Rhadamanthüsz[35]; vagy ha egy fickó szól,
"El véle – kiáltok –, verd vasra, foglár,
Kezét-lábát". Legfőbb bíró, urak,
Hmmm, a hívatal diszére válok majd.

Green

De méltoságos úr – mert mindjárt ez lesz –,
Figyelned kell s az ídőkhöz szabnod
Törvényid módiját. Királyunk ifjú,
S kicsit léha; s talán mi úgyszintén.
A törvényed sekrestyés[36] nem lehet,
Hogy jótevőid büntesse, ügyelj rá.

Tresilian

Büntetni títeket, király kegyencit,
Szive ékkövit, legkedvesb szerelmit?
Áh! Csűr-csavarom az makacs törvényt
Bármely formába, hogy nektek tessék;
Az lesz törvény, mit én törvénynek mondok,
S mi kedvteknek leginkább megfelel.

Bagot

Köszönjük méltoságodnak, mi eljön.

Green

Légy az udvar közelében, Richárd
Hamarost jóváhagyja megbizásod.
Nekünk el kell kisérni Westminsterbe[37],
Szép Annával kötendö esküvőre,
Ki neje lesz, s Anglía királynője. (El Bagottel)

Tresilian

Úgy essen. Képzeld el, Tresilian,
Legfőbb biró; ugy érzem, testesűlök
Máris. Hatalom oly fogás, mi hízlal,
Kiválo finomság; de észnél kell
Legyek, hivatal nincs ellenség nélkül.
A hercegek rosszallni fogják majd,
De tudok én is nézni olyan zordan,
Mint János, s mind, kik véle rosszallkodnak.
De míg Richárd nem erösíti meg
Palástomat, palástolok: fúrfangos
Törvényeket fúr-far'gok, mik Janusként[38]
Mindkét oldalt üdvözlik kétarcún.
Az agyam átkutatom s megkavarom
Törvény örvényét. Ész tesz minket naggyá,
S bolondokat félelemben tart nagyság,
Hol van segédem? Húzz ide, Fürge!

Fürge jön.

Fürge

Mint a csík, jó uram. Hívtál, uram?

Tresilian

Uram? Lelj ennél jobb megszólitást.

Fürge

Mást nem tudok, hacsak nem francosodsz[39],
S möszjő[40]-t adok hozzád, vagy szép szinyor[41]-t.

Tresilian

Egyik se, magasabbra ennél, Fürge,
Te szószatyor bojtár, fejed törd még.

Fürge

(Félre) Sem úr, se monsieur, se nem signor;
Fordítva sem jó. Hogy hívjam vajon?
Szörnyen megváltozott most hirtelen.
Régen, mig iskolatársak valánk,
Uracsnak hívtam, amióta gazdám,
Leborotváltam néki az acs-kát,
S úrral szolgálom. Mily címhez jutott,
Nem sejtem, hát tovább probálkozok.
(Fenn) Munkája van számomra nagyságodnak?

Tresilian

Borzaszto kaput[42] vagy, nem jól beszélsz.

Fürge

(Félre) Pedig ez anyanyelvem, szűletéstől. (Kiölti nyelvét)
(Fenn) Ha meghallgatna tisztelt méltoságod…

Tresilian

Á, tiszteletre mélto, azt mondád?
Igen, most végre ráhibáztál, Fürge.

Fürge

(Félre) Tudtam, hogy csak körül kell ugrálnom,
Amíg a mélto tisztelet meglesz.

Tresilian

No, Fürge, hajlítsd térded s béfogd szád,
Angolhon legfőbb bírája szól hozzád.

Fürge

Így felvirágzik államunk, uram,
Áldassék az Úr.

Tresilian

Csendet, én beszélek.

Fürge

Igenis, bármit, csak ne imádkozzon
Érettem tiszteletreméltoságod,
Mert most, hogy legfelsőbb biró levél,
Ha Isten irgalmát kéred reám,
Hát lógni fogok érte biztosan.[43]

Tresilian

Nem, ez félelmetes szavak, ne félj,
Kimondva nem lesznek te ellened;
Szolgálatod függőben nem marad.

Fürge

Sőt, távol tartasz az bitófától;
Hírhedt tolvaj lennék bizonyosan,
Ha nem tudnám felcsípegetni itt
Morzsáimat gyorsan s törvényesen;
Talárom eldobnám s állnék az úton.[44]

Tresilian

Emlékszel, Fürge, hogy' emelkedék,
Mióta megismertél, fokról fokra?
Először iskolásfiú valék…

Fürge

Úgy; hogy ne kelljen feneket kerítned:
Tiszteletre méltó hátsód méltatták
Tisztességesen, s méltón, mert szatyromból
Ebédem ellopád. Gyerekként már
Olyannyira fondorlatos valál,
Hogy tudtam, méltoságod jó ügyvéd lesz.

Tresilian

Ne szakíts félbe. Azt az ídőt mondom,
Mikortól gürcölő írnok levék,
Honnan talárba szöktem – mint te most –,
Hogy addig is belőlem ügyvéd lett,
Mig az király legfőbb biróvá tett.
Fürge, e fegyelmezést olvasom rád:
Agyad szorgalmasan kavard tovább.

Fürge

Köszőnöm, méltoságos jó uram.

Tresilian

Úrnődnek mondd – már "hölgyem"-nek kell szólítsd –,
Költöztesse háztartását Londonba;
Mondd el neki jósorsunkat, s hogy mennyi
Veszély árán szerzénk e megbecsült
Pozíciót. Menj s vidd fel az városba.

Fürge

Biztosítlak Habeas corpusszal
Vagy Certiorarival[45], s távozok,
További támogatásod remélve,
Hogy mikor átkelék a szenvedés
London hídján[46], megérkezhessek véled
A kinevezés Westminster Halljába[47].
S azután más már nem számít nekem.

Tresilian

Úgy lesz: a képed olyan bárdolatlan,
Ezért hát bárdot ádok az kezedbe;
Én szabok jogszabályt; s te állsz mellette.

Fürge

Köszőnöm, s kötélnek fügét mutatok. (Bemutat Tresilian felé)

Mindketten el.

3. szín

London, a királyi udvar. Harsonaszó. Jön ünneplőben Richárd király[48] és a királyné[49] megkoronázva[50]; Lancaster, York és Arundel; Surrey, Green és Bagot; Woodstock nagyon kiöltözve; Gloucester hercegné[51] és Írország hercegnéje[52]; valamint a kíséret.

Richárd

Bagot s Green, Anna kírályné mellé
Lépjetek helyetekre oldalamon,
S köszöntsétek királynénk, menyasszonyom.
Nemes Woodstock, York s Lancaster bátyák,
Köszöntsétek királytok lakodalmát,
Mindnyájan üdvözöljétek jó Annát.

Lancaster

Remélem, édes herceg, őkegyelme
Nem tartja legrosszb részünknek szivünk;
Már angol ékesszólással nyelvünk,
Bár érdes, sokszor üdvözlé eskükkel
S hűségfogadalmakkal, amihez mi
Végetlen ezret adunk, ám rövíden:
Isten hozott örökre, szép királyné!

Woodstock

A többiek elejét hadd vegyem;
Ha mindük üdvözlése ily hoszú,
E köszöntés véget nem ér e héten.
Édes királyné s húgom – így hívlak már –,
Öszintén s egyszerűn: isten hozott!
Gondold, hogy mind bennem szólnak, s hallád,
Mind "Isten áldja királynénk!" kiálták,
S tudom jól, hogy valóban ezt kivánják.
Félőn, szolgálatom félre ne értsék
(A király egy gesztusára) – Richárd király, igazat szólok, hidd el –:
Jó úrnőm, választásod könnyelmű,
Egy vadóc, ám királyi úriember,
Izgága ifju, ámde hercegi sarj,
Európa legfelségesb vériből,
Angol- s Frankhon[53] királyi tőkéiből.
Heves, forrófejű, s viselősnek[54] kell
Lenned, úrnőm: csak egy rügy még, s bimbó;
Szárba szökkenve majdan ígaz párod
Szerető s kedves kírálynak találod.[55]

Richárd

Kettős dicséreted köszőnöm, bácsi.

Woodstock

Jó kuzin, Egyszerű Tamás vagyok,
Ki mondani csakis igazat fog.

Királyné

Király uram, s ti angol főurak,
Kifejezett megbecsüléstek oly
Varázskötelékbe köté érzékim
Viselkedéstek bűvigéivel,
Hogy átváltoztam abbul, ami voltam.
Szülőhazámra nem emlékszek jobban,
Mint egy gyerekkorban hallott mesére,
A nagyját elfeledtem, és mi maradt,
Angolhon szép Elíziumához[56] oly,
Mint az szederbokor cédrushoz képest,
Vagy vadszölő a csemegetőkéhez;
S elhagyva az földet, hol szűleték,
S angollá lévén, angolnak nevezzék
Igy Annát; nagy király, tiéd szivem,
S mindannyiótoké szeretetem!

Richárd

Áldás reád, Nan[57], megtisztelsz nagyon.

York

E násszal Anglia megáldatott.

Woodstock

Édes királyné, angol hölgyeink
S az összes nő, ki ez szigeten él,
Emléked dícséretét zengi majd,
S megemlékszik erényes Annáról,
Ki nőiességet taníta nékik.
Mielőtt jöttél, asszonyink, mint férfik,
A lábukat terpesztve lóvagoltak,
De tőled megtanultak ülni oldalt;[58]
S mi egykor jónak tűnt szokás miatt,
Mostanra már kultúrálatlanul hat;
Habár gyakorta ingatag friss módi,
S láttam követöid lábuk égnek dobni.

Gloucester hercegné

Mit láttál, férjuram?

Woodstock

Áh, semmit, egy hézag csupaszon… csupán;
Szeműveg nélkül nem látok, tudod.

Richárd

Ne higgy neki, néném, kinyalva most
Igy udvarolni s csókolózni fog.
Sőt, bátya, én is megteszem neked,
Hogy foghíjid nyíltan kivillantom.

Woodstock

Igen, igen, csak tedd, Richárd király.

Richárd

Örűlök, hogy ily gondtlanná lettél;
Jó York s Lancaster bácsik, esküszök,
Mikor ma reggel jöttetek, e furcsa,
Új öltözékben rá sem ismerék.
Honnét ez aranyos átalakulás
A házias papucsságból, mondd, bátya?
Nem láttalak még ily kikent-kifentnek.

Woodstock

Sztoikus[59] nem vagyok, király öcsém,
Hogy egyszerűségem szabály legyen,
S megengedek magamnak olyan díszt,
Mi megfelel az esküvőd napjára
S nemes királynéd koronázására;
De ha lezárul egyszer nap szeme,
Reám többé sosem kerül megint.

Richárd

Nagyon megtisztelsz; ámde bácsikám,
Láttam valamit, mi kiváncsivá tesz:
Ahogy ma Westminsterbe lóvaglánk,
Lovad, mi az földet tapodni szokta,
S úgy léptet, mintha megvetőn elrúgná,
S ágaskod', mint erős Bukephalosz[60],
Ma oly lassan s leverten lépkedett,
Akárha lába nem bírná terhét.

Woodstock

S okolhatod ezért az állatot?
Ilyen tehert cipelni nem szokott,
Hiszen száz szép tölgy függ a vállamon,
Hogy esküvőd napján diszes legyek,
S mi több, tovább fárasztva lóvamat,
Tíz hold[61] jó föld van hozzáöltve még.
Tudod, hogy lenni ez nem így szokott.

Richárd

A másik nadrágodban, bácsikám?

Green

Nem, és azon daróckabátjában sem.

Woodstock

Csak gúnyolódjatok. Becsűletes
S egyszerü dolgom az másik nadrágban;
E módiban több adót kéne szednem,
Kifosztnom bérlöim, elküldenem
Szolgáloim, sőt, még földet eladnom,
És úradalmakat. Figyelj, Richárd,
Ha így flancolok, még többet veszítek,
De másik nadrágban várat építek.[62]

Királyné

Csak viccel a király, s te megdühödsz.

Woodstock

Viselne más is oly divatot itt,
A köznépet nem fosztogatnák úgy!

York

(Félre, Lancasterhez) Még minket intett, s ő maga tör ki.

Lancaster

(Félre, Yorkhoz) Mindegy, támogatjuk, ha ölre mennek.

Woodstock

Az egyszerűségem gunyoljátok? Nem
Rejtvényekben beszél Egyszerü Tamás,
Kimondja egyszerűn: Bagot ott, s Green…

Green és Bagot együtt

Hogyan mondád, uram, mi van velünk?

Woodstock

Lelépni, parvenük, nincs ott helyetek!
Richárd trónját hogy kitüntessék, vannak
Jobbak, ha ő kitüntetné ugy őket.

Richárd

Fogd vissza magad, Woodstock bácsikám!

Woodstock

A támaszodnak kéne lenniük,
S kivágják házad tartóoszlopit;
Adóztatják azon szegényeket,
S engem szidnak, hogy az én híbámból nő
Az elnyomás, mitől lázong a nép,
Hogy ott még Londont is kifosztották.[63]
S m'ért e kapitális felfordulás?
Oka ez a kettő, Bagot és Green,
Csalárd Tresiliannel, kit felségd,
Úgy hallánk, legfelsőbb biróvá tett.
Legyen; csalást csakhamar csíny[64] követ.
Szavam bocsásd, uram, díszben vagyunk,
Megtisztelendö Anna kírálynét,
Ezen napot mulatsággal múlatjuk,
De másik nadrágban megcsiklandom talpjuk.[65]

Green

Ugyan-ugyan, te csak fecsegsz, uram.

Lancaster

Fecseg, uram? Tudod kivel beszélsz?

Richárd

Elég, jó bátyák; hagyd, Green, légyen vége.
(Félre, Greenhez) Ezért szorulni fognak mind, az égre!
(Fenn) Miért oly zaklatott jó régensünk?

Woodstock

Alattvalóidat mert zaklatják
E talpnyalóid. Ám szárítsa fel nap
A földet fojto miazmás ködöt;[66]
Arundel itt, az admirálisod,
Gazdag zsákmányt hozott neked haza,
Hatvan hajót elfogva, s hat karakkot,
Mind jól megrakva; adasd el az árut,
Megadni kölcsönpénzt[67], mit önteltségük
A nincstelen néptől kikényszerített;
Amely nehézséget gyógyítani,
Könyörgök felségednek, engedélyezd
Az árut eladatnom s szétosztatnom.

Richárd

Szavunk kimondatott, jó bácsikám,
S nem vonható már vissza becsületben;
Azon gazdag zsákmányt immár eme
Barátainknak adományozánk.

Urak együtt

Uram, nekik?

Richárd

Igen. Ki tiltakoz'?

Woodstock

A férgek egyék mindazon gyümölcsöt,
Mit jó gazda s kertészkedés növelt?

Green és Bagot együtt

Mi, férgek?

York és Arundel együtt

Úgy igen, férgek! Pondrók!

Lancaster

Rosszabbak vagytok emésztő tűznél,
Mi felfal mindent, mire zsarnoka[68] hull.

Richárd

Csendben legyetek, nem mondom még egyszer!
Akaratunkkal szembeszállni ki mer?
Kedves nagybátyáim, figyeljetek:
Régensséget kinőjük nemsoká,
S magunk fogunk uralgni, s addig ís
Vegyétek azt tudomásul, hogy az
Ajándék nékik adatott. Így tettük.

Woodstock

Úgy rosszul tetted.

Richárd

Mondni ílyet mersz?

Woodstock

Merek-e? Megmondom, Richárd király,
Ha érte lehull is fejem, kimondom,
Hűségemet felmenti, jó uram,
Az ügynek igazsága: rosszat tettél;
Ne süssön rám a nap, ha nem igaz.
Mikor merész Arundel körbefogva
A tengeren e zsákmányért küzdött,
Dicsőn emelte az angol keresztet[69],
És "Bátorság, Richárd király nevében"
Kiáltá; néked nyerte, és te élvezd,
Hoz még többet haza. De tudta volna,
Hogy szarkák élvezik majd sasok jussát,
S az áru ellenségeidhez úsz'.

Richárd

Úgy zaklatott kedélyed megnyugtatjuk,
S mi félrement, azt helyrehozzuk; az kis,
Elfogadásra alig érdemes
Ajándékhoz még többet is teszünk:
Bagot pecsétőr lesz, Green kancellár,[70]
Tresilian, ki jogban járatos,
Legfőbb biró.[71] Richárd király általuk,
S az útmutatásukkal kormányoz.

Green

Uram, ne több szót, lealacsonyítod
Fenségedet, ha olyakkal beszélsz,
Kik háztáji itélöképessége,
Akár deres szakálluk[72], elfagyasztja
Királyságodnak bimbozó reményit.

Királyné

Kedves Green, több olajat rá ne önts,
Hanem a lángot inkább csillapítsd;
Türelmes légy, dühöt olts, Richárd király;
Könyűm tudná e tűzet fékezni bár!

Richárd

Az átok jöjjön ama bugrisokra,
Akik királyném elszomorítják,
De menny ugy óvja herceg atyám sírját,
E sértést meg vérkönnyekkel sírják!
Szép Anna kírályné, jöjj. Green s Bagot,
Maradjatok mellettem; (Nagybátyáihoz) Meghajlítjuk
Merev engedelmességtek hamarost.

Richárd király, a királyné és Írország hercegnéje kísérettel el.

Bagot

Ne feledjétek: az pecsét nálunk,
Megpecsétlünk; erőnk megérzitek. (El)

Green

S mi kancellár vagyunk; tán szeretünk titek'. (El)

York

Hát tűrni kell, hogy fenyegessenek
Törleszkedő, bitang gazemberek?

Lancaster

Minket, kik Edvárd házából valók,
Így megsértnek hizelgö talpnyalók?

Woodstock

Istenre s az szentekre esküszök,
Ha képes lenne kífejezni nyelvem
Keblemben forro indulataim,
Túlterhelt szívem megszakadna most!
Mit vélhetünk, oka mi más lehet
E hanyag s kíméletlen eljárásnak,
Mit az király és társai müvelnek,
Mint erény gyűlölte, s elme, mit megront
Durva s értelmetlen félrevezetés?

Lancaster

Azon zsákmányt, mit Arundel szerzett,
Szeme láttára adja talpnyalóknak!

Surrey

Szokása tékozolni bárkire,
Kivéve kik leginkább érdemelnék.

Arundel

Mert tudta, hogy te jóra használnád,
Olyaknak adta, kik saját hasznukra
Becsűletet s ország javát mulasztják.

Kürtszó kívül.

Lancaster

Mi hang ez?

York

Egy hírnök, bár jó hír lenne!

Woodstock

Ámen, Angolhon boldogságáért
Fohászkodok.

Cheyne jön.

No, Cheyne, szólj; mi hír?

Cheyne

Uram, polgári víszály s háború,
Lázadnak Essex s Kent lakósai.[73]

Woodstock

Számítottam rá, ámde féltem tőle.

Cheyne

Az ispánok sietve érted küldtek
Rendet tenni s megállítni a népet,
Mert félnek egy fegyveres felkeléstől.

Woodstock

Konok Richárd, arathatsz most vihart,
Mit léha, vad szelességed vetett.
Azt sem tudom, hová kapjak hirtelen!

York

Urak, most késlekedni nem szabad,
E forrongó kelésre orvoslat kell,
Vagy idövel gyógyíthatatlanná nő.

Woodstock

A nép lázong, s királyunk gondtlanúl
Rosszat rosszra halmoz, még több zendűlést
Kavarva fel. Nem túdom, mit tegyek!

Lancaster

Nyíltan fegyverbe; tartsunk az köznéppel,
S vonszoljuk el kegyenceit mellőle.
Fejük leütve megelégszik az nép.

Woodstock

Nem úgy! Richárdra nem ijeszthetünk így,
Viselkedjünk nemesen, jó fivér,
Az ország biztonsága érdekében,
S Richárd becsűletére. Figyeljetek:
Ti, Lancaster fivér s nemes Arundel,
Fenyegetéssel vagy szépen kérlelve
Nyugtassátok le az köznép dühét;[74]
Mi közben országgyűlést hívunk össze,
Tetteik alaposan megvizsgálni,
Ahol, ha szépszerével nem tudnánk
Elnyerni jóságuk, sem az királyt
Rábírni, hogy elhagyja társaságuk,