DOMINIUM UNIVERZUM

II.

© Duncan Shelley, 2025

Borítókép, borítóterv

Németh Levente

© Hitel Kiadó, Budapest, 2025

Felelős kiadó Kárpáti Gábor Csaba

Felelős szerkesztő Kárpáti Gábor Csaba

Szöveggondozó Takács Andrea

Az elektronikus verziót az eKönyv Magyarország Kft. forgalmazza

www.ekonyv.hu

Készítette Takács Gábor

hitelkonyvkiado.hu

ISBN 978-615-6702-90-6

Annak veszélye, hogy a számítógépek olyanok lesznek, mint az emberek, nem olyan nagy, mint annak, hogy az emberek válnak a számítógépekhez hasonlatossá.

Konrad Zuse

SZEREPLŐK

AL RUSSO

Katonai augmentált, félkiborg. Magasan képzett, tapasztalt katona, akinek végtagjait és koponyája egy részét lecserélték, testébe több kibernetikus implantátumot építettek be. Ed Russo ikertestvére.

AUDREY JONES

A CIA alvóügynöke, aki évek óta egy átlagember életét éli. Kísérleti alanyként jelentkezik az Orbis Terrarum szigetére.

ED RUSSO

Katonai augmentált, félkiborg. Magasan képzett, tapasztalt katona, akinek végtagjait és koponyája egy részét lecserélték, testébe több kibernetikus implantátumot építettek be. Al Russo ikertestvére.

FAUSTO ZOTTI

A legnagyobb lobbisták egyike. Ő dolgozta ki a domíniumelméletet, amely a világ nem politikára és gazdaságra épülő felosztásának új modellje.

HOLLY NOLAN

A CIA ügynöke, pszichiáter, a tudatalatti programozás szakértője. Monroe embere.

JACK

Természetes, azaz nem implantált munkavállaló, aki bizalmi állást kap a szigeten. Egykor rendőrnyomozó volt.

JAMES BARROWS

Fausto Zotti felfedezettje, manipulátor és tudományos gondolkodó, a nanotechnológia szakértője.

JONATHAN MOSS

Az FBI ügynöke, profilozó. Sorozatgyilkosságokat tanulmányozva felfedez egy mintát, amely arra utal, hogy egy természetes augmentált alfa-hímeket öl.

LÚZER

Természetes, azaz nem implantált sorozatgyilkos. Kizárólag implantált alfa-hímekre vadászik, akiket puszta kézzel öl meg.

MARY MONROE

Magas rangú CIA-ügynök, a tudatalattiprogramozás-projekt vezetője.

MIKE MILLER

CIA-ügynök, statisztikus és matematikus. Monroe embere.

ORBIS TERRARUM

Fausto Zotti médiavállalata, amely az elterjedt agyi interfészt akarja médiaplatformként használni, ennek érdekében folytat kísérleteket a szigeten.

OWEN

Természetes munkavállaló a szigeten, takarító állásban. Egykor taxisként dolgozott.

THOMAS PETERSBURG

Az Orbis Terrarum vezérigazgatója, médiaszakember. Élete célja, hogy az újság, rádió, tévé és internet után új médiaplatformot hódítson meg.

WALTER CAMPBELL

Természetes munkavállaló a szigeten, takarító állásban. Egykor gaming újságíróként dolgozott. Ő Lúzer.

PROLÓGUS

1

Hotel Aztec Ruben, 2. emelet

Washington D. C.

2036. november 1., szombat éjjel

Az ötcsillagos Hotel Aztec Ruben Georgetown jellegzetes elegáns épületei közé tartozott, páratlan magabiztossággal egyensúlyozva a stílusosság és a túldíszítettség határán. Kétségtelenül volt benne némi múzeumszerű jelleg, mintha itt ragadt volna egy régi, emberibb korból, tökéletes állapotban, egy kórházi műtőre emlékeztető steril tisztasággal.

A szálloda folyamatosan működött, bár az utcáról besétálva nem lehetett szobát kivenni, csupán előzetes foglalással és precíz egyeztetéssel nyílt esély a falak közé lépni. Az egyetlen lakó, aki huszonhat évvel ezelőtt költözött be, kibérelve a teljes felső emeletet, és a bérelhető szobák számát hatra csökkentette, valójában a tulajdonos volt, a vendégek pedig kivétel nélkül az ő meghívására érkeztek.

Fausto Zotti ránézésre a hatvanas évei elején járt, ám valójában a hetvenharmadik életévét taposta. Orvosa, aki a szálloda személyzetéhez tartozott, évtizedek óta ismerte őt, rendszeresen ellátta tanácsokkal, napi feladatként pedig a legfrissebb orvosi tanulmányokat elemezte, és kutatókkal beszélgetett, hogy képben legyen a tudomány pillanatnyi állásával. Saját büdzsével rendelkezett, mely lehetővé tette, hogy bárhol a világban, bármilyen kutatóval személyesen találkozzon. Kétségtelenül jó munkát végzett, Zotti pedig jelentős önfegyelemmel rendelkezett, és megszívlelte a tanácsokat. Egy egészségügyben robotoló orvos ugyancsak megdöbbent volna, ha Fausto egy nap beállít hozzá kivizsgálásra. Talán soha életében nem találkozott ennyire egészséges emberrel, akármelyik korosztályt is vizsgálta.

Zotti a hintaszékében ült, és elmélkedett. Az elmúlt években sok minden történt, a legfontosabbat azonban csak ő vette észre. Az ő éles szeme. És ez ezúttal sem az volt, amit az élet kitett a kirakatba, hogy magára vonja a figyelmet, hanem valami egészen más. Valami ott, a háttérben.

Alig néhány év telt el az óta… a kereskedővel kötött megállapodás óta.

Bár az eseményt a legszigorúbb titoktartás övezte, és nem került be a köztudatba, a nagyobb hírszerzőszervezetek tudtak róla: az egyikhez így, a másikhoz úgy jutott el az információ. De a lényeget, a legfontosabbat, úgy tűnt, csak Zotti vette észre.

Nem mindig az hajtja előre a történelem kerekét, amiről azt hiszik.

A CSG-11 hajóraj jelenleg a Bering-tengeren rótta a köröket, a lehető legtávolabb tartva a lakott területeket érő fenyegetést. Ez érdekes, sőt izgalmas, de nem igazán fontos. Illetve, roppant fontos, és ezt Zotti is tudta, de a flottilla pozíciója, amit betöltött a világban, sokkal, de sokkal fontosabb volt.

Márpedig ez az, amit nem vettek észre.

A CSG-11-et tizenkét hadihajó alkotta: egy repülőgép-hordozó, egy cirkáló, két romboló, három teherhajó és öt atom-tengeralattjáró. Ilyen rajt még senki sem látott, ahogyan az is eléggé sajátosnak számított, hogy évek óta nem kötött ki sehol, és nem cserélték a legénységet sem.

Amikor egy CSG kifutott, három-hat hónapig tartott a bevetés. A tisztek, az altisztek és a matrózok többsége családos ember lévén, a több hónapos távollétet nehezen viselte, a vége felé már erőfeszítést okozott nekik, hogy fejben teljesen ott legyenek, és legjobb tudásuk szerint lássák el a szolgálatot.

A CSG-11 évek óta nem kötött ki, ezen idő alatt akadtak olyanok, akiket ugyancsak megviselt a helyzet, előfordultak válások, és az is megtörtént, hogy a család költözött a raj valamelyik hajójára.

A CSG-11 volt az első domínium a történelemben.

Zotti nevezte így: „domínium”.

És ez volt a lényeg.

A domínium egy erőközpont felségterülete, melyet a színtiszta erő tart fenn. Nem jogi szertartás vagy megállapodás, vagy pénz.

A Vatikán nem erőközpont, Svájc nem erőközpont. Ezek jogi kategóriák, melyeket régi közmegegyezések tartanak fenn. Ha azok nem lennének, sem a Vatikán, sem Svájc nem létezne többé.

A CSG-11-et nem közmegegyezés tartja fenn, hanem az erő. Olyan erő, amivel senki nem akar konfrontálódni.

Zotti az utóbbi húsz hónapban a domíniumelméleten dolgozott, amely egy újfajta hatalmi struktúrát vezet be világszerte. A klasszikus értelemben vett deep state ezzel kissé átalakul. Kissé… Gyakorlatilag megszűnik, mivel a deep state a legbefolyásosabb lobbicsoportokat foglalja magában, melyek nyomásgyakorlással érik el céljaikat a színfalak mögött. A domínium sokkal több ennél.

Zotti felkelt a székből, és sétálgatni kezdett. Megállt az oromzat egyik hatalmas ablakánál, és elnézte a régi házakat.

A civilizációt a kultúra mutatja intellektuálisnak, barátságosnak, viszonylag szelídnek. Valójában a civilizáció a legvadabb, legbrutálisabb képződmény a földön. A civilizáció szemben áll a természettel, egyre nagyobb szeleteket hasít ki belőle, melyeken saját szabályai érvényesek. Ha a domíniumelmélet szárba szökik, láthatóvá válik a civilizációnak ez az őszinte arca is, és megszületik egy térkép, amely a domíniumok határait jelöli, nem pedig az országokéit, és a két térkép között nem lesz sehol átfedés.

Az első domínium már nem fűződhet a nevéhez, de a másodiknak az alapítója kell hogy legyen. És van is erre egy terve. Egy nagyon jó terve.

Tekintete az órára siklott. Az öreg, ám kiváló minőségű falióra nem jelezte a másodperceket, azonban a méretes számlap és a végén igencsak elvékonyodó kismutató még a percnél kisebb intervallumokat is jól érzékeltette.

És a vendég ismét pontos volt. Mint mindig. Zotti már annyira megszokta, hogy erre számított, és csak a rend kedvéért pislantott fel a faliórára, majd a kommunikátorra, amelyen a lámpa felvillanása jelezte, hogy James Stephen Crew Barrows megérkezett.

– Beléphetsz! – szólt ki Zotti.

Nyílt az ajtó, és Barrows besétált. Az átlagnál magasabb, kisportolt, komoly fiatalember. A negyvenhárom év alig hagyott nyomot rajta, mintha a sejtjei is tudnák: az élete úgy igazán még el sem kezdődött. Adott a megjelenésére, az egészségére és az elméje pallérozottságára. Néhány éve mutatták be a nagyfőnöknek – eleinte támogatott, kiemelkedő tehetség volt, majd idővel személyes tanítvány lett belőle.

– Fausto!

– James!

Kezet fogtak, ezután a vendég leült az asztallal szemben felállított antik karosszékbe.

– Beavatlak az új projektembe – kezdte Zotti. – Már fut, nem lehet leállítani, csupán azt akarom, hogy tudj róla.

– Köszönöm – biccentett Barrows. A nagyfőnök a deep state prominens tagjaként igencsak keveseket fogadott bizalmába, az ilyesmi nagy kegynek számított. Akit megajándékozott vele, az jelentős karrierre számíthatott. Vagy egy jeltelen sírgödörre, ha visszaélt vele.

– Azt már tudod, hogy a vállalatom rövidesen megkezdi a kísérletet az agyi interfész médiaplatformként való felhasználásáról. A kísérlet azt vizsgálja, mennyi és milyen jellegű adás sugározható az agyba negatív hatások nélkül.

– Lehet tudatalatti programozásra is használni? – kérdezte a fiatalember.

– Nos, igen, lehet. Ezt már tudjuk. Néhány alanyt rávettünk erre-arra. Amit nem tudunk még, az, hogy ha egy nagyobb közösségben mindenkit programoznak, az hogyan hat a közösség egészére, milyen kölcsönhatások lépnek fel. És észrevesznek-e valamit azok, akiket nem programoznak.

– Elavultak is lesznek a szigeten?

Zotti szerette, hogy nem kell mindent elmagyaráznia Ádámtól és Évától.

– Hogyne. Takarítás, kertgondozás, ilyesmi munkakörökbe keresnek elavultakat – válaszolta. – Ha mindent jól csinálunk, katasztrófa lesz, az alanyok egymásnak esnek, és az erőszak kontrollálhatatlanná válik. Százak halnak meg. Ebből mérhetetlen botrány kerekedik az egész világon, a céget eltörlik, az interfész médiaplatformként való felhasználását betiltják.

– De a programozás megmarad – tette hozzá Barrows elgondolkodva. – És a világon minden embert tudsz programozni.

– Így van. Természetesen gondoskodni kell arról, hogy a magasabb beosztásokba ne kerülhessenek olyanok, akik nincsenek implantálva, és meg kell szerezni a teljes hegemóniát az interfészgyártásban.

Barrows elmosolyodott.

– Mindenképpen. Zseniális ötlet. És gondolom, ez nem az egész, csak egy kicsi része. Az FBI utólag összerakni sem tudná.

Zotti is elmosolyodott.

– Kicsi része – vallotta meg. – Még nekem is koncentrálnom kell, hogy fejben tudjam tartani.

– Mi lesz a feladatom?

– Csak annyi, hogy állj készen. Lehetséges, hogy szükségem lesz rád.

– Várom a hívásod, Fausto.

– Köszönöm, James!

Zotti, az intrika atyamestere, még tanítványát sem avatta be mindenbe. A terv tényleg bonyolult volt, félrevezetések, megtévesztések, átverések, összeugrasztások halmaza, amelyben valamennyi játékos rosszul mérte fel saját pozícióját.

Ez volt James Barrows utolsó előtti megméretése. És kiállta a próbát.

Százak halnak meg.

A kulcsmondat.

És a szeme sem rebbent.