Sky S. T.

MOST FŐZÜNK, VAGY DUMÁLUNK?

© Sky S. T. 2024

Sky S.T.

Most főzünk, vagy dumálunk?

Az asztal körül Sky és vendégei:

Szabó Borka (Borka), író, könyves szakember,

Sike Erzsébet (Zsike), énekesnő, dalszöveg író,

Pető Fanni (Fay), MKMT nagykövete, borító tervező,

Pálinkás Angéla (Angi), MKMT nagykövete, könyv blogger,

Pintér Tünde (Tünde) háziasszony, Sky unokanővére,

Menyhei Mónika (Moncsi) költő, könyv blogger,

K. Kormos Noémi (Noémi) író, az MKMT nagykövete,

Goran Episcopus (Goran) költő, író, illusztrátor, felszentelt pap,

Dvariecki Bálint (Bálint), a Helma Kiadó ügyvezetője,

Budai Ferenc (Fecó) költő, író, ezermester.

A szerző eddig megjelent könyvei:

Vigyázat sorozat

1. Vigyázat! Jövök!

2. Vigyázat! Nyaralok!

Jó pasi sorozat

1. A szomszédom egy jó pasi!

2. A férjem egy jó pasi!

Lotte sorozat

1. Lotte elveszti a szüzességét – Szállj velem!

2. Bízz bennem! – Lotte elveszti a szüzességét

Az Asperg család sorozat

1. Emily (Első rész) – A nap, ami mindent megváltoztatott

2. Emily (Második rész)

Milyen mély a mélyirodalom?

Sky S.T.

Most főzünk, vagy dumálunk?

Sky könyvek

Nr – 010

Magyarországon kiadja a

HELMA Kiadó

Copyright

Borítófestmény: Goran Episcopus

Borítóterv: Szabó Borka

Korrektor: K. Kormos Noémi

A szerző elérhetőségei:

E-mail:      skybook0401@gmail.com

Facebook:      https://www.facebook.com/skystbook (@skystbook)

Szerzői jog – Copyright: 2024 by © Sütő Éva (Sky S.T.)

Az elektronikus könyv külföldön megjelenik a szerző gondozásában: Amazon.com & Google Play.com

Minden jog fenntartva – All right reserved

Minden jog fenntartva. Jelen kiadvány bármely részét tilos a kiadó írásos engedélye nélkül módosítani, sokszorosítani, bármilyen elektronikus vagy gépi formában és egyéb módon közzétenni vagy terjeszteni, beleértve a fénymásolást, felvételkészítést és mindenfajta információtároló vagy – visszakereső rendszert; kivételt képez a kritikus, és a hivatalos promoter, aki rövid szakaszokat idézhet belőle.

Jelen mű kitalált történet. A nevek, személyek, helyszínek és események a szerző képzeletének termékei, vagy fiktív módon alkalmazza őket. Bármely hasonlóság élő vagy halott személlyel, üzlettel, vállalattal, eseménnyel vagy helyszínnel teljes mértékben a véletlen műve, és nem a szerző szándékát tükrözi.

A könyvet kiadja Magyarországon a HELMA Kiadó

Cím: 8630 Balatonboglár Szabadság u. 75.

Telefon: +36 (30) 499-34-77

E-mail cím: info@helma.hu

Webcím: www.helma.hu

A kiadásért felel a HELMA Kiadó ügyvezetője

Dvariecki Bálint

Kiadás dátuma 2024.

ISBN: 978-963-639-365-6

A szerzőről és a kötetről további információk elérhetők az alábbi internetes felületeken:

A HELMA kiadó hivatalos Weboldala: www.helma.hu

HELMA YouTube-csatorna: https://www.youtube.com/@HelmaKonyvek

HELMA Instagram: https://instagram.com/helmakonyvek?igshid=YmMyMTA2M2Y=

HELMA TikTok-csatorna: https://www.tiktok.com/@helma_konyvek

HELMA Facebook oldal: https://www.facebook.com/HelmaKonyvek

Helma Vendéghang podcast elérhetőségek:

Spotify, Apple iTunes

RSS: https://anchor.fm/s/976b6eac/podcast/rss

Feliratkozás a kiadó hírlevelére: https://helma.hu/hirlevel-feliratkozas#maintitle

A szerző támogatja A magyar könyv is magyar termék mozgalmat

Az MKMT mozgalom hivatalos weboldala: www.mkmt.hu

Email: info@mkmt.hu sky@mkmt.hu

Az MKMT mozgalom hivatalos Facebook oldala:

https://web.facebook.com/mkmtMozgalom

Az MKMT mozgalom hivatalos Instagram oldala:

https://www.instagram.com/mkmtmozgalom/

Az MKMT mozgalom hivatalos TikTok oldala:
https://www.tiktok.com/@mkmt.mozgalom

Az MKMT mozgalom hivatalos bloggerei

– Menyhei Mónika Moncsi

– Pálinkás Angéla,

– Regéczi Dóra

– Szabin A. Szabolcs

– Grézci Nikolett

– Hajdu-Szundi Alexandra

– Tézsla Enikő

– Zsobrák Fanni

– Nagy Dóra

– Faragóné Rédei Judit

Köszönetnyilvánítás

Sky:

Fura érzés most köszönetnyilvánítást írni, hiszen alapvetően a szerzőtársaimnak tartozom köszönettel, hogy ezt az őrültséget is bevállalták velem.

Itt van rögtön az unokanővérem, Pintér Tünde. Hosszú évekig nem volt meg a kapcsolat köztünk, most azonban bepótolunk mindent, ami eddig elmaradt. Ha ő nem segít ki néhány fantasztikus recepttel, bizony, lehet, hogy szégyenben maradtam volna, meg kisebbségben. Még egy-két szerzőtárs is felkapta a fejét Tünde receptjeire.

K. Kormos Noémi írónőt félve kerestem meg, mert tudom, hogy ő is kacérkodik egy szakácskönyvvel, amivel a lányát, és más kezdő szakácsokat fog átsegíteni – némi humorral – az első lépéseken. Ám Noémi lelkesen vetette bele magát a közös munkába, és nem fukarkodott sem receptekkel, sem sztorikkal. Senki nem fog benne csalódni, most sem, ezt megígérhetem!

Szabó Borka, aki nem is Szabó, meg nem is Borka, illetve az is, meg Mia Frances is, meg Robin O’Wrightly is, szóval az ezer arcú, és ezer nevű írónő, szintén kitörő örömmel fogadta a megkeresést, mondván, szakácskönyvet sem írt még (pedig ritka, ami hiányzik nála a zsáner-listából). Egyébként meg szereti a „kalákában” készült műveket. Igaz, hogy főzni annyira nem szeret, viszont van millió meg egy családi receptje, amit végre érdemes elővenni.

Goran Episcopus óriási meglepetés volt számomra, mert többnyire a gyönyörű verseit, illusztrációt ismerem csak. Hiába beszéltünk már milliószor, valahogy a főzés soha nem került szóba. Aztán BUMMMMM! Olyan recepteket és sztorikat hozott, hogy hol a fejem ingattam, hogy ilyen nincs! –, hol meg a hasam fogtam a nevetéstől.

Budai Ferenc költő, író még egészen új ismerősöm, bár a Facebook oldalán többször is elkalandoztam a jó kis receptes-sztorik, bejegyzések között. Éppen felújít, de azért két kalapácsütés között küldött nekem jó kis recepteket, és „megfenyegetett”, hogy egyszer még beszélünk! Valamikor, a felújítás után. Alatt. A lényeg, hogy a receptek és a sztorik megérkeztek tőle is, és már csak az olvasókra várnak. Szuper lesz, nekem elhihetitek.

Dvariecki Bálintot nem szeretem kihagyni semmi „jóból”, lássa csak, mit jelent írónak (is) lenni. Merthogy ő az, aki a legtöbbünk könyvét eljuttatja az olvasóhoz. Igen, ő a Helma Kiadó tulajdonosa, ügyvezetője, mellette „kívül-belül” EMBER, csupa nagybetűvel. Ráadásul, kiváló a humorérzéke, amire szüksége is van mellettünk, írók mellett. És láss csodát! Most is olyat alkotott – receptben is, sztoriban is, ami előtt le a kalappal!

Pető Fanni „Fay” sem véletlenül került be a könyvbe, velünk gyakran megesett, hogy addig beszéltünk valamiről, amíg aztán vagy leégett, vagy kihűlt, vagy bezárt… szóval eldumáltuk az időt. Persze, mindig volt miről beszélni, hiszen hosszú ideig kizárólag ő tervezte minden borítómat, megbirkózott a szerkesztéssel is. Most viszont az írással kellett megbirkóznia. Volt is sírás-rívás az elején, de aztán belejött, mint kiskutya az ugatásba.

Menyhei Mónikával szinte mindenről szoktunk csevegni a könyvek mellett, nem maradt ki a főzés meg a bevásárlás sem. Ráadásul, ő volt az, aki elkezdte emlegetni, hogy „Dittés napja van”, a Vigyázat! Jövök! című könyvem főszereplője után, szabadon. Azóta már nincs ezzel egyedül. Azt tudtam, hogy gyönyörű verseket ír, de találkoztam én a humoros oldalával is nem egyszer. Ezért aztán egy másodpercig sem volt kétséges, hogy itt a helye neki is, recepttel, történettel együtt.

Pálinkás Angival nem is olyan régen nevettünk órákon át a mákos tésztás sztorin, de nem árulok el többet, mert benne lesz a könyvben. Első időkben azt hittem, Angi maga a megtestesült romantika, meg a rózsaszín szívecske, de aztán megismertem a többi arcát is! Humor, szarkazmus, csintalanság – van itt minden, kérem! És ebben a néhány történetben meg is csillan minden arca, de főleg a humora, ennek a lánynak.

Sike Erzsikével tizennégy éves korunk óta ismerjük egymást, és vagyunk barátnők. Nekem már tizennégy gombócból is sok lenne, de ha belegondolok, hogy hány éves ez a barátság, hát akkor gyorsan lehúzom a rolót, mert még kiderül rólam, hogy vén vagyok, mint az országút. Zsike és a konyha, meg a vendéglátás, a szervezkedés, az örökös jövés-menés egyszerűen elválaszthatatlanok egymástól. Most ugyan nála tetőzik minden, munka, család, osztálytalálkozó szervezése, Legyél te is író pályázat értékelése, mégis feláldozott néhány órát az értékes idejéből, hogy becsatlakozzon hozzánk egy különleges sütemény receptjével.

Külön köszönettel tartozom mindezen kedves emberek mellett a Helma Kiadónak, Dvariecki Bálintnak, - ismét –, hogy szó szerint minden őrültségben támogat (mint most is!). Már vele is ott tartunk lassan, hogy a hajunkat tépjük, amikor valamelyikünk előáll egy újabb ötlettel. És annak ellenére, hogy sok álmatlan órát okoztak már nekünk a saját, és egymás ötletei, azt kell, hogy mondjam, örülök, hogy minden úgy történt, ahogy. Soha jobbat nem választhattam volna kiadónak, mint a Helmát.

Végül, de egyáltalán nem utolsó sorban, köszönettel tartozom minden kedves vásárlónak, aki a nehéz munkával megkeresett pénzén az én – jelen esetben a MI KÖNYVÜNKET vásárolja meg.

Tartsátok meg jó szokásotokat!

Bálint a konyhában?

Hol is kezdjem? Nem gondoltam volna, hogy egyszer felkérnek arra, hogy én írjak egy sztorit, és mellé egy receptet! Nagyot nézne az irodalom tanárom….

Kezdjük az elején.

Sky S.T. MKMT „harcostársam” egyik nap – a számos MKMT levele mellett –, azzal keresett meg, hogy mit szólnék hozzá, ha egy újabb feladatot róna a már akkor is 25 órás napomra! Ír egy könyvet, melyet jelenleg is a kezedben tartasz, és lenne-e kedvem bele egy sztorit és egy receptet írni.

Na jó, az igaz, hogy nagyon sok könyv megfordult a kezemben, de attól nem gondolom magam írónak. Casanova se gondolta magát nőgyógyásznak annak ellenére, hogy elég sok mindent látott!

Na, de a viccet félretéve, először elhatárolódtam tőle. Később viszont úgy döntöttem, hogy miért ne. Igaz, nincsenek nagy sztorik a tarsolyomban, amik főzéshez kapcsolódnak, de azért biztos találok valamit. Ha a jó kis metál koncertekről kérdezett volna, akkor arról egy fél könyvet meg lehetne tölteni. Azonban ő a főzésről és a sztoriról. Ráadásul bekorlátozva a téli időszakra.

Hát legyen! Te akartad!

Fay köszönetnyilvánítása

A köszönetnyilvánítás megírása talán a legnehezebb számomra az egész könyvben, hiszen egyrészt nem igazán kellett még ehhez hasonlók készítenem, másrészt folyamatosan ott van bennem a félelem, hogy kihagyok vagy megsértek valakit. Szóval előre elnézést kérek mindenkitől ezen tekintetben!

A legnagyobb köszönet természetesen Sky S.T.-t illeti, hiszen maga a könyv is az ő fejéből pattant ki, s szintén ő volt az, aki a sok ismerőse és írótársa közül engem is kiválasztott erre a vendégségre. Tudom, hogy nem mindig a legegyszerűbb velem dolgozni, de köszönöm a kitartásodat, a megértésedet és még sok minden mást. Egyszer majd meghálálom őket, csak győzd kivárni!

Családomnak, és azon belül is szüleimnek is hatalmas köszönettel tartozom, hiszen nem csak felneveltek, de támogattak mindenben, miközben ésszerű határokat állítottak fel e tekintetben. Remélem, nem okoztam sok csalódást nektek az eddigi évek alatt, mert őszintén elmondhatom, hogy nálatok jobb szülőket nem is kívánhattam volna magamnak. Lehet, keveset mondom nektek, de szeretném, ha tudnátok: szeretlek titeket! Jobban, mint gondoljátok. Szüleim mellett pedig drága jó mamámat is külön érdem illeti, hiszen nem csak egy, de két generáció nevelkedett vigyázó szeme alatt, s elárulhatom, remek munkát végzett!

Kedves Doktornő, neked is szeretnék pár szóban legalább köszönetet mondani, hiszen valamilyen szinten neked köszönhetem azt a csodát, amit eddig megéltem Sky, a Helma Kiadó és az MKMT mellett. A te javaslatodra jelentkeztem az ELTE BTK informatikus könyvtáros szakára, ahol végül is mondhatni, minden elkezdődött.

Végezetül, köszönöm a Helma Kiadónak és Dvariecki Bálintnak, hogy már az első pillanattól kezdve úgy bánt velem, mintha mindig is velük dolgoztam volna, s bármi baj esetén meghallgatta a mondanivalómat és komolyan is vette azt. Ahogy említettem, ez az utazás veletek számomra egy csoda, s mint a legtöbben, én sem akarom, hogy a saját csodámnak vége legyen.

Borka köszönetnyilvánítása

Igen megtisztelő részt venni egy olyan közös kötetben, ahol testvérlelkű szerzőtársak mentális ölelésében oszthatom meg én is a gondolataimat a nagyérdeművel. …Na jó, ez a fejemben sokkal jobban hangzott!

Először is, hálásan köszönöm ezt a lehetőséget Sky S. T.-nek, akivel tényleg egy rugóra jár az agyunk.

Csak mert nem régóta gondolkozom én is, hogy majdnem mindent írtam már, csak szakácskönyvet nem, és mekkora poén lenne… Hát tessék, itt az alkalom! Nagyon remélem, az én részem is méltó lesz a többiekéhez, és úgy az egészhez.

Ráadásul, nem vagyok egyedül, ez az igazi öröm; hálás vagyok, amiért ilyen szuper íróközösségbe csöppenhettem. Mind az író barátaim, mind az MKMT, illetve a Helma kiadó iránt hálával tartozom, és büszke vagyok, hogy ismerhetlek titeket, és részt vehetek a programjaitokban.

Köszönöm!

Emellett az is boldoggá tesz, ha te is jókedvvel olvasod a sorainkat, kedves Olvasó. Lapozz tovább! :)

Noémi:

Először is, szívből köszönöm Sky S.T. írónőnek a meghívást, hogy mint vendégíró, szerepelhetek ebben a remek szakácskönyvben. Az a helyzet, sajnálom, hogy eleve nem duónak álltunk össze, mert főzéssel (és hülyeséggel) kapcsolatos történet nálam is bőven akad a padláson. Azt mondta nekem a drága lélek, hogy álljak elő egyetlen egy olyan esettel, amikor a hülyeségem miatt, csorba esett a főzésen. Egyet? Ember! A száztizenegyezerből melyik legyen az az egy? No, gondoltam egy nagyot, és úgy döntöttem, hogy egy írást küldök el, de abban bizony három történet fog szerepelni, mert ezek nélkül szegényebb lenne a világ. A sült borsóleves története és a szénné vált padlizsánkrém esete, no meg a kutyák kedvenc halászléjának tragédiája lesz az, amivel remélhetőleg mosolyra fakasztalak, kedves Olvasó.

Rólam meg, ezek nélkül, kicsit többen gondolnák, hogy „de amúgy normális”.

Ám én is köszönettel tartozom másnak is Sky-on kívül. Jelesül, Dvariecki Bálintnak. Ha ő nincs, akkor nincs immár három megjelent könyvem a Helmánál, és nincs sok-sok remek ember, akiket csak azért ismerhettem meg, mert én is „Helmás” lettem. Ő volt az, aki bizalmat szavazott nekem és életem kutyájának, és úgy gondolta, rászabadít bennünket az olvasást szerető népességre. Neki köszönhetem a barátságomat Sky-jal, ami az óriási földrajzi távolság ellenére is – azt hiszem, remélem (de javíts ki, Sky, ha nem így van) – egyre erősebb.

Moncsi

Köszönöm szépen Sky S. T. írónőnek, hogy gondolt rám, és lehetőséget adott, hogy elmesélhessem, és megírhassam az én történetemet és az én receptemet is. Remélem, ti jól szórakoztok majd rajtam. Hálás vagyok Sky neked mindenért. Hatalmas ölelés.

Sky:

Bevezető helyett egy vers a Szerzőtársaimhoz

Fülemen a telefon, kezemben a fakanál

Nyelvem pereg sebesen, de az eszem máshol jár.

„Hali, van egy ötletem” – kezdek neki gyorsan,

Mielőtt elfelejtem, hogy barátaim mivel is sokkoljam

Ma, merthogy ez több, mint játék nekünk,

Erről szól lassan az egész életünk.

Legyen egy új könyv, vagy egy stratégia,

Nélkülük nem mozdulok, ők nekem a Biblia,

Ha bizonytalan vagyok, s bizony, ez is megesik,

Mert több az ötlet, mint a fóka, vagy nem is?

Mindegy, kicsit megkeveredtem, mert a virsli leégett,

Amíg az ötletemet hosszan ecseteltem e végett.

Bánja a kánya, ha már így esett,

Legfeljebb megint vajas kenyeret eszek.

De az ötlet, igen, a fejembe visszajött,

Ám most más kiált fel: Mindjárt jövök!

Futott a barátnőm, meg a leves is, mit főzött,

Sajnos, ezúttal is a gravitáció győzött.

„Szólt a másik: Ebből sem lesz ma már vacsora,

Még jó, hogy a kínai a sarkon, nyitva.”

Harmadik sem várat soká, nem is marad csendben,

„Tetszik az ötlet, és már tovább is vittem, –

Csak azt kellene eldönteni” – hallgat el egy kicsit, -

„Hogy legközelebb, ha egy ötlet a fejedből kiesik,

Szóval hozzunk döntést, mielőtt átbeszélni nekilátunk:

Döntsük el először, hogy főzünk vagy dumálunk?

Beköszöntő

Sky:

Most nekem volt egy ötletem. És egyre jobban tetszett. Mármint az, hogy szakácskönyvet kellene csinálni.

Aztán belegondoltam a saját receptjeimbe, és rájöttem, hogy nincs épeszű ember, aki azokért fizetne egy forintot is.

Mert miről is szólnak az én receptjeim? Hogyan lehet gyorsan, minimális alapanyagokból valami ehetőt varázsolni. A maradékból pedig mit lehet csinálni, hogy lehet átalakítani, újra felhasználni, és semmit sem kidobni. Mert én azt tanultam otthon, hogy az egyik legnagyobb bűn, ha kidobjuk az ételt, miközben milliók éheznek a világban. Na jó, ez nem teljesen igaz, mert nálunk ott volt a kutya meg a malac, szóval még ha akartuk volna, akkor se tudtunk volna kaját kidobni.

Aztán ott vannak a vészhelyzeti receptek, amikor valaki beesik hozzád és éhes – neked meg, ki tudja, van-e bármi a hűtődben meg a konyhaszekrényben… Megboldogult fiatal koromban, amikor még hőlégballonozni jártam, ez hetente ismétlődő sztori volt az életemben. Minimum négy vendéggel számolva alkalmanként, néha kicsit többel.

Végül, vannak még a gyors-kaja receptjeim, hogyan lehet öt, na jó, tíz perc alatt édességet varázsolni az asztalra a hisztis gyerkőcöknek, vagy „valami kaját” az éhes felnőtteknek, ami túlmutat a vajas kenyéren.

Újból átgondoltam, de mindig ugyanoda lyukadtam ki: a recept kevés, az sem szofisztikált, reformkonyhának meg végképp nem mondható – viszont van rengeteg jó történetem.

És akkor beugrott a megoldás: Vendégeket hívok!

Úgy döntöttem, hogy megyünk hónapról hónapra, és hozzuk a kedvenc ételeinket és történeteinket. Még így sem lesz ám egyszerű, hiszen amikor jeges decemberi hideg van otthon, Magyarországon – nálam hét ágra süt a nap Johannesburgban!

Ebből lesznek ám a jó kis történetek!

Találkozunk hamarosan!

Üdv

Sky

Goran:

Újra kellett terveznem a recepteket. Na, nem azokat a recepteket, amit az orvos felírt a magas vérnyomásra, hanem azokat, amelyek alapján készítettem az ételeket.

Sajátos helyzet. A megszokott alapanyagoknak hírmondója azért van Kanadában is, de mégse pontosan ugyanolyanok, mint amiket megszoktam Magyarországon. Akár új szakácskönyvet is írhatok a régi megszokások alapján.

Egyik ismerősöm mondta, hogy Kanadában nem lehet éhen halni, mert ha megtalálod a megfelelő helyeket, minden nap ingyen ebédelsz és kávézol.

Mivel a nyelviskola mellett nem sok volt a jövedelmem, nekem bizony ki is kellett használnom az ilyen lehetőségeket.

Sokszor értelmetlenül néztem az ingyenkonyhánál kitett táblát, amely arra szólít fel, hogy fegyvert ne vigyek be. Nem is értettem ki akar pisztollyal a zsebében ebédelni.

Általános kaja volt a paradicsomos darált hús rizzsel vagy tésztával, de arányaiban figyeltek arra, hogy legyen mellé még párolt zöldség és kenyér is. Nem is láttam itt sovány embereket.

Nem éreztem nagy rizikónak az itt ebédelést akkor sem, amikor egy más gondolkodású ember azt mondta angolul nekem, hogy "F.... Germany". Igaz, fehér voltam, de miből is tudta volna, hogy nem német vagyok. Nem hittem ezt rasszizmusnak, és egyfajta gondolkodásmódot értettem hozzá. Azt nem értheti mindenki, hol van Magyarország. Emiatt sokszor, ha kérdezték, csak annyit mondtam, Közép-Európa.

Magamat pedig romantikusan az ókori Rómába képzeltem, ahol a birodalom jóvoltából mindenki kapott enni.

Mert az éhségcsillapítás az, amely minden ember ösztönös nyelvéhez tartozik. Itt lehet mosolyogni, mikor a jólakottság érzése uralkodik.

Fay:

Sky mellett az ember lánya egyre jobban megszokja, hogy lehetetlen ötletek kerülnek elő, még lehetetlenebb helyzetekben.

Édesanyám természetesen megtanított valamilyen szinten főzni, s véleményem szerint, a 21. században nem létezik olyan, hogy valaki nem tud semmilyen ételt elkészíteni. Felismered a zöldségeket? Tudod az edények nevét? Van interneted, és megy az olvasás? Voilá!

Aktív egyetemi hallgatóként – aki ténylegesen be is jár – a főzés technikai része megspékelődig még három nagyon fontos szemponttal: lehetőleg minél olcsóbb legyen, viszonylag gyorsan elkészíthető, s az a legjobb, ha vagy két napig kitart – aki szeret veszélyesen élni, lehet három is! Az már csak hab a tortán, ha finomra sikerül.

Bevezetőmet befejezve két dolgot jegyeznék meg, így utoljára: jó és sikeres munkát nekünk! Neked pedig, kedves olvasó, jó étvágyat és még jobb szórakozást!

Üdv:

Fay

Borka:

Minden kötetbe kell egy renitens szerzőtárs, aki, ha másnak nem is, hát elrettentő példának jó. Ez vagyok én! Hogy miért?

Mert nem tudok főzni, és nem is szeretek. Nem vicceltem. Alapdolgokat persze, amiket az ember lánya megtanul tinédzserkorában, mert rászorul, ha egyedül van, és nem akar éhen halni. De ennél semmi több…

És amikor férjhez mentem, sikerült kifognom egy olyan ritka madarat, aki tud, és szeret is főzni. Szerinted, milyen gyorsan passzoltam le neki a napi rutint? De ezzel mindenki jól is járt. Remélem, hogy a receptjeimmel az is jól jár, aki megfőzi, vagy süti, mert pont olyan megúszósok, mint én vagyok. :)

Biztos van olyan olvasó, aki hasonlóan érez, és neki is segíthetek a receptjeimmel, hátha elmúlik ez az érzés. Jogunk van főzni akkor is, ha utálunk! Nem?

Azért amikor azt írtam, hogy nem tudok főzni, nyilván kicsit túloztam, mert ha muszáj, akkor tudok, meg nyilván ehető dolgokat alkotok, de hogy több benne a „kutyapicsázás”, mint az öröm, az hétszentség. És hidd el, ez meglátszik, „megízlik” az ételen, ha nem szeretettel és odaadással készül.

Szóval mindenki jobban jár, ha nem én főzök neki. Viszont nem főzős, vagy maradékfelhasználós, esetleg sütős ételeket nagyon szívesen alkotok. Talán, mert szeretem követni a recepteket, improvizálni pedig csak olyan kajákkal szoktam, amikhez nem kell recept. Ambivalens, mi? Én már csak ilyen vagyok…

Mert ahhoz képest, hogy „nem t’ok, és utálok is” főzni, de sütni, meg kotyvászkodni mégsem, illetve a recepteket olvasni, a főzőműsorokat és klipeket nézni imádom, mert baromira megnyugtatnak, a szem ASMR-jei.

Na, erre varrj gombot! …Vagyis ne, mert ez egy szakács, és nem szabás-varrás-könyv, jut eszembe. Hol is tartottam?

Na jó, inkább olvass tovább, azzal azért jobban jársz! :)

ITT A DECEMBER

Sky mottója: A kocsonya a legjobb étel a melegben, és ha nincs áram, még mindig eheted levesnek.

Fay mottója: Hideg van, unatkozunk… Öljünk meg valamit!

Borka mottója: Télen is muszáj enni valamit, ha már nem alhatjuk át…

Sky:

December 6

Hull a pelyhes fehér hó

Kint didereg Télapó

Elég volt a hó, hahó!

Nem leszek tovább Télapó.

Nevet váltok, s foglalkozást:

Szörfös leszek, semmi más.

Ledobva zsákot és subát,

Tahitiig meg sem állt.

Már megint hőség van! Kint negyvenkét fok, bent csak harmincnyolc, mert még korán van. Ülök a számítógép előtt, a két lábam két vödör hideg vízben ázik. Na, nem a saját lábamat akarom megfőzni, csak másképp nem lehet a hőséget elviselni. Egyébként meg, nem hiszem, hogy a Télapó nagyon átgondolta ezt a Tahitit! Lehet, hogy azóta már megbánta!

Borka:

December 6. a nagypapám születésnapja. (És nem lett Miklós, szerencsére.) Mi – anno parenti – tartottuk a név- és születésnapokat is, ám akkoriban előfordult, hogy nem vetett fel a pénz, mégis illett azért valamit az ünnepelt és a vendégei elé rakni. Hozzátenném, hogy én ugye teljesen konyhaellenes vagyok, azonban a szüleim és nagyszüleim nagyon nem voltak azok. Apám, anyám, nővérem, és tőlü(n)k fölfelé is, elsőrangú szakácsokat teremtett a Jóisten, én vagyok az egyetlen feketebárány. (Lehet, hogy az én konyhautálatom egyfajta transzgenerációs lázadás?) Viszont az „átkosban” nem mindig az jutott az asztalra, amit feltétlen szerettünk volna. Éhen sosem maradtunk, annyi bizonyos.

Ebben az időszakban találta ki édesapám a „Surda” receptjét, amit azóta is születésnapi tortaként fogyasztunk, illetve bármely ünnepen megállja a helyét.

Igaz, a régi rendszerben nagyon olcsó volt, ma viszont már csak jó drágán beszerezhetőek a hozzávalói… Egy próbát mindenképpen megér az elkészítése, mi is fizetésnapig gyűjtögetünk rá.

Surda (Rakott, gyümölcsös pudingtorta sütés nélkül)

Hozzávalók (4 főre)

- az alaphoz:

2 csomag hosszúkás babapiskóta,

1 csomag kerek babapiskóta,

1-1 csomag vanília-, puncs/eper- és csokipuding (nem kell főzősnek lenni, de a lényeg, hogy trikolor legyen :)

1 dl rum(aroma),

kevés tej,

vaníliás cukor;

- a tetejére:

½ tábla étcsokoládé,

1 habtejszín vagy tejszínhabspré;

- a töltelékhez:

1 csomag mazsola, és/vagy

1 doboz darabos ananász vagy vegyes gyümölcs, esetleg felezett barack,

½ üveg meggy- vagy cseresznyebefőtt (lehetőleg mag nélkül),

2 db banán/alma (szeletelve) – meg még, amit csak akarsz. :)

Apám mondotta volt: „Lányom, tök mindegy, miből készíted a Surdát, a lényeg, hogy a piskóta, a puding és a mazsola ne maradjon ki belőle.”

Mondjuk, a legkisebb unokája, az én lányom pont utálja a mazsolát, így azt nem szoktunk bele tenni, ha ő is eszik a végeredményből, és olyan nincs, hogy ő ne egyen belőle.

Sky:

Bocs, hogy közbeszólok, de egyetértek a lányoddal! Én is utálom a mazsolát. Egyszer egy barátom ezer forintot kínált (3200.-ft volt a havi fizetésem!), ha megeszek egy marék mazsolát. És még így is képtelen voltam rá!

Borka:

Oké, nincs ezzel gond, tudom, hogy én vagyok az ufó. :) Ugyanis imádom a mazsolát, kábé bármiben megeszem. Na jó, talán harcsapörköltben mégsem. :) Viszont a rémült arcú szőlőszem nyugodtan kihagyható a Surdából is, ha úgy hozza a kívánság.

Ezért aztán – szabadfogású desszertkészítés címén – háromféle pudingból (csoki, puncs/eper, vanília) és háromféle gyümölcsből (meggybefőtt, vegyes gyümölcskonzerv, banán) készült a legutóbbi torta is. Ezen felül amúgy határ a pénztárca tartalma, a bolti készlet, és a csillagos ég.

Elkészítés:

Vegyünk elő egy mély tálat, lehetőség szerint átlátszó és kerek jénait, hogy gyönyörködhessünk az eredményben, mert ez nemcsak finom, de szép is lesz.

A tál aljára babapiskótából csillag alakzatban megágyazunk, összetörve pár „babát”, de kis kerek piskótákból is tehetünk alulra, a lényeg, hogy kitöltse a lyukakat. Meglocsoljuk kevés vaníliás cukros tejjel; épp csak annyival, hogy megszívja magát az alap.

Erre kerül a csokipuding, amit a főzés vagy bekeverés után, még melegében öntsünk rá. Erre szóródik a mazsola, kivéve, ha utálja az ünnepelt, mert akkor csokidarabok és/vagy meggy, esetleg szilva/kék áfonya, zöld béka… ja izé, ez nem az a könyv, khm, szóval általában sötétbarna, fekete vagy bordó, azaz a csoki színével harmonizáló gyümölcsök valók bele. De akár komplementer is lehet – banán, barack stb. –, ki tiltja meg? Az inkább egyen!

Ismét „babacsillagot” képzünk a pudingrétegre, de ebbe már nem kell töreket tennünk, mert alul a csoki már biztos tartóerő.

Jöhet a vanília, vagy a puncs/eper, amelyik szimpatikusabb. A csokival azért jó kezdeni az „építést”, mert az súlyosabb, és gyorsabban megdermed, mint a többiek, így nem folynak össze, hanem szép réteges marad az egész. Egyébként, mi néha a csokival fejezzük be, és így is sikerül esztétikus eredményt elérni, mivel közben sorban főnek meg az emeletekhez való pudingok, van idejük megdermedni.

A további puding, bármelyik is legyen, belefolyik a helyére, és a megfelelő színű gyümölccsel keveredve ismét bezáródik egy adag „babacsillaggal” (imádom ezt a szót). Mire minden elfogy, a tetejére kerek piskótákat érdemes tenni, vagy csokidarabokat, esetleg szülinapra való díszítést, majd tejszínhabbal megkoronázni az egészet. A habra is lehet csokival írni, ezt annakidején imádtuk a tesómmal. A kreativitás határtalan.

A türelem már inkább határos, mert most kéne a gyönyörűséget… nem megenni! Viszed onnan a kezed?! Betenni a hűtőbe legalább nyolc órára pihenni. Te addig menj aludni vagy dolgozni! Ja, hogy azt inkább nem… Akkor aludj!

Akárhogyan is, ha marad reggelig – nem valószínű, höhö –, összeérnek az ízek, jó kemény lesz a puding, könnyebb lesz kanalazni, mert ez nem szeletes torta, inkább kimerős. És nézd a rétegeket az üvegen át… Hát nem szemcsiklandó?

Egy tipp - mivel a mai tejszínhabok, ha nem porból készíted, vagy tejszínből, baromi hamar összeesnek a hűtőben – érdemes tálalás előtt hozzáfújni egy friss sapkát. …Jó, hát nem diétás! Inkább egyed, fiam/lányom!