Impresszum

Minden jog fenntartva a következőkre kiterjedően: film, rádió és televízió, fotomechanikus reprodukció, hangfelvételek, elektronikus média és újranyomtatás.

© 2024 novum publishing

ISBN Könyv: 978-3-99146-943-8

ISBN e-book: 978-3-99146-944-5

Lektor: Sósné Karácsonyi Mária

Borítóképek: Pavel Naumov, Ekaterina Bondaruk | Dreamstime.com

Borítóterv, layout & szedés: novum publishing

Illusztráció: Volent Katalin

www.novumpublishing.hu

Ajánlás

Krisztikének, Zolikának,
Zsoltikának, Lilikének szeretettel!
Köszönet Krasznai Zoltánnak és Dandé Györgyikének a támogatásért.

TÉL MANÓI

Tél manói útra keltek,

Vidám nótát énekeltek.

Ahol daluk vígan szárnyalt,

Havat varázsolt a lágy alt.

Hermelinpalástú felhők

Kérleltek didergő szellőt,

Kincsüket, hogy szórná széjjel,

S hullott a hó egész éjjel.

Hullott a hó, szállott egyre,

Hósapkát húzott a hegyre.

Fehér kendős tetők alatt

Álmodtak hófehér falak.

Patyolatingükben délceg

Fák hajladoztak a szélben.

Csipkeruhájukban bokrok

Alkottak menyasszonycsokrot.

Esett a szűzies áldás,

Így lett a föld puha, párnás.

Télmanóknak víg dalától

Hullott a hó, mint a zápor.

HÓPIHÉK

Egy pihe, két pihe,

Százezernyi hópihe

Száll ide, száll oda.

Lesz belőle hóruha.

Hóruha, hólepel,

Eget-földet hó lep el.

Egy pihe, két pihe,

Szálldogálnak sebtibe’

Hol ide, hol oda.

Hótakaró jó puha.

Jó puha, jó meleg,

Nem fázik erdő, berek.

Egy pihe, két pihe,

Sosem esett ennyire.

Mennyire? Annyira.

Kiszakadt az ég-ciha.

Nincs hiba, így kerek.

Örül felnőtt és gyerek.

VERÉBKALAND

Tobozmagot csipegetnek

Fenyőfán a verebek.

Fagyos hótól csúszós az ág,

Veszélyesen meredek.

Egy kotnyeles ugribugri,

Zsupsz! – a földre pottyan épp.

Rajta nevet ablak mögül

A kíváncsi gyereknép.

Hempereg a puha hóban

A kis madár-csimota,

És nem veszi észre, hogy egy

Macska lopakszik oda.

Hirtelen a lakmározó

Verébsereg felrepül,

S éktelen csiripeléssel

Hangzavart kelt vészjelül.

Cirmos már ugrani készül –

Hmm, de finom estebéd! –,

Mikor végre észhez tér a

Szeleburdi kis veréb.

Huss! Már röpül, és a macska

Hóba huppan. Pórul járt.

Ha tetszett a történetem,

Hát meséld te is tovább!

PIRINKÓ

Ingó-bingó kis Pirinkó!

Merre mennél? Merre futnál?

Szellő hátán nyargalászva

Vajon milyen messze jutnál?

Faluszélig? Városvégig?

Hol Nap ragyog? Hol ég kéklik?

Havas csúcsra? Völgy mélyére?

Világ végén nem félnél-e?

Ingó-bingó kis Pirinkó!

Hogyha egyszer messze érnél,

Vágyakoznál szép hazádért?

Egyszer, ugye, visszatérnél.

Visszatérnél faluszélig,

Hol Nap ragyog, hol ég kéklik,

Hol víg szellők nyargalásznak.

Örülnél szülőhazádnak.

TÉLAPÓHOZ

Ősz szakállad szél borzolja,

Szemöldököd csupa hó.

Minden gyermek téged vár most.

Siess nagyon, Télapó!

Kis cipőcskék ablakokban

Várnak édes csomagot.

Kis szemecske izgatottan

Megcsodálja, mit kapott.

Kis kezecske kutakodva

Keres almát, mogyorót,

Csokoládét, mézes cukrot,

Mindenféle földi jót.

Télapó! Nagy puttonyodban

Mennyi-mennyi szeretet!

Te vidítod fel az apró,

Pici gyermekszíveket.

TÉLAPÓ ITT TOPOG

Fagy kopog, hó ropog,

Téli szél zúg, morog.

Itt szalad, ott forog,

Fák között kódorog.

Ereszen jégcsapok,

Kicsik és jó nagyok,

Mind többen lógnak ott.

Nap rajtuk felragyog.

Télapó itt topog,

Szánkón jött, nem gyalog.

Várja a sok dolog,

Kiscipős ablakok.

Nem fáradt, nem dohog,

Jókedvűn hunyorog.

Zsákjában dobozok,

Ajándékhalmazok.

Csendülnek víg dalok.

Kisfiúk és nagyok,

Kislányok és nagyok

Várnak szebb holnapot.

TÉLAPÓNAK

Zúzmarás a fenyő ága,

Csilingelnek jégcsapok.

Milliónyi gyerek arcán

Boldog mosoly felragyog.

Kicsi szívek reménykednek:

Mit hoz ma a Mikulás?

Lesz-e játék, baba, csoki?

Mit rejt majd a csodazsák?

Télapó! Már nagyon várunk.

Gyere gyorsan! Jaj, siess!

A sok kisgyerek arcára

Varázsolj sok örömet!

ÜNNEP

Ünnep, ünnep, legszebb ünnep.

A napok hosszúnak tűnnek,

Amíg szarvas húzta szánon

Megérkezik a karácsony.

Várom, várom, nagyon várom,

Hogy a karácsonyfaágon

Fényes díszek tündökölve

Öltözzenek ünneplőbe.

Kérem, kérem, szépen kérem

A Jézuskát, hozzon nékem

Mesekönyvet, labdát, és még

Családomnak áldást, békét.

KARÁCSONY ESTÉJÉN

Üstökös kísérte születését.

Alomszagú, meleg, puha homály

Ölelte körül, s anyjának karja

Ringatta álomba a kisdedet.

Szél suttogta világgá a titkot: –

Íme, a Megváltó megérkezett.

A legelső emberpár bűnéért –

Ki a tudásnak fájáról evett –,

Vezekelni küldte őt az Isten.

Önnön ártatlan, egyszülött fiát,

Az Úr dicsőségének hírnökét,

Ki feláldozta érettünk magát.

Karácsony szentséges éjszakáján,

Ha misét kongat felszentelt harang,

Jézus születéséről zeng ének.

S a magasztos dallam, tovaszállva,

A szeretet puha hópelyheit

Reá hinti e gyarló világra.

KARÁCSONY ÜNNEPÉN

Csillagfényes ünneplőjét

Felöltötte a karácsony.

Hóból felfűzött gyöngyökként

Zúzmara díszlik a fákon.

Jégkristályok csilingelnek

Az ereszen, egyre szebben.

Ezüstcsengő köszöntője

Halkan szólít esti csendben.

Jégszálakból szőtt szép csipkét

Kemény fagy az ablakokra.

Kis szobában csempekályha

Békés melegségét ontja.

Gondos kezek díszítette,

Pompázatos fenyő várja

A kis család áldozatát

A szeretet oltárára.

Mintha angyalok karának

Égi muzsikája szállna,

Úgy csendül fel gyermek-ének,

Jézus születését áldva.

Ámuló szemek csodálják

Gyertyalángok tündérfényét,

Csillagszórók szórt szikráit,

Karácsonyfa minden ékét.