Rejtélyes festmény

Rejtélyes festmény

Riley B. Bryce

2022

Minden jog fenntartva!

Copyright

„© Szerző, 2022

© Ekönyv Magyarország Kft., 2022

Ez a regény nem Hercule Poirot-ról íródott! A híres New York-i magándetektív legújabb esetét jegyeztem le! Félreértések elkerülése érdekében. Tisztázok néhány félreérhető körülményt. A híres belga magándetektív dédunokája Edgard Poirot. Főszereplőm kifejezetten kijelenti: Nem vagyok Hercule Poirot! Edgard Poirot a becsületes nevem. Nem vagyok belga! Hanem a híres New York-i magánnyomozó. Nem szerepel a regényemben Hercule Poirot. Sem fő illetve mellékszereplőként.

Jellemével nem ruháztam fel, a könyvemben előforduló egyik szereplőmet sem. Csupán, néhol említést teszek a nevével kapcsolatban.

Ajánlom

Lucille-nek. A közös nyomozásunk emlékére.

Jean-nak. A nyomozásunk felgöngyölítésében nyújtott segítségért. Külön köszönet a kutatómunkában nyújtott segítségedért.

Francis-nek. A detektív történetek kedvelőjének.

Édesanyámnak. ,,Soha ne add fel, a tehetségedet.’’ Külön köszönet, a regényben megjelenő

szívhez szóló idézetért.

Drága Nagymamámnak. A romantikus történetek kedvelőjének.

Beatrice-nak. Aki mindig is hitt bennem.

Hercule Poirot-nak. A világ legzseniálisabb magándetektívjének.

Agatha Christie-nek. A krimi koronázatlan királynőjének.

Lőrincz L. Lászlónak. Köszönöm a jó tanácsát. Amellyel 20 éves koromban ellátott engem.

Azoknak is ajánlom, akik kifejezetten nem kedvelik a gyilkosságokkal kapcsolatos köteteket.

Remélem, elnyeri majd a tetszésüket.

Poirot-nak tetszene. Agatha-nak mindenképp!

„ Egy festménykiállítás alkalmával tett látogatás emlékére. Amely, ihletett adott egy könyv megírására. ”

Picinyke előszó

Amikor megbízást kaptam az ügy felderítésére, még nem is gondoltam volna, hogy ez lesz majd az eddigi legzseniálisabb ügyeimnek az egyike. Ez ügyben több szálak is összekuszálódtak, ezzel is megnehezítve a nyomozásom eredményét. Eléggé rejtélyes ügynek bizonyult, többek között a bizonyítékok hiányában, az ujjlenyomatok lehetetlen megtalálásában, és a szemtanúk ellentmondásaiban. Nyomozásom során több megfejthetetlennek tűnő kérdésre is választ kaptam.

Vajon ki lehet a tettes? Mi volt az indítéka? Milyen okból tette, amit tett? Mi volt a szándéka? Mi az összefüggés az események láncolata között? Ki írta a nekem címzett leveleket? Mit akart ezzel elérni?

Mi késztette a bűncselekmény végrehajtásában? Vajon ki a tettes és ki az áldozat?

Olyan titkokra bukkantam, amelyekre álmomban sem gondoltam volna.

Meghívás egy kiállítás megnyitójára

Fiatal férfi áll az ablak előtt, kifelé tekintve figyeli a város zaját. Hátha történik valami. Ablak előtt, feltűnően tűnődik. Vajon min töprenghet? Pedig történnie kéne már valaminek, mert túl nagy a csend. Ez felettébb gyanús a számomra. Vajon mitől ilyen halk a város ma reggel? Miért ilyen nagy a csend? Hiába gondolkodom, egyszerűen nem jövök rá a titok nyitjára. Pedig oly közel a megoldás és mégis oly elérhetetlen a számomra. Vajon miért? Bárcsak tudnám a választ. Sehova sem mozdul a város, mintha csak megállt volna az idő. – gondolja. Jellegzetes tölgyfa íróasztal, szemben jellegzetes bőrfotelja kicsit idilli régi képet alkot. Asztalon fekete tárcsázós telefon, tisztára a 60-as, 70-es évek stílusát idézi. Ajtó mellett vitrin, jellegzetes italokkal tarkítva. Személyes kedvence a konyak, de megtalálható a vitrinben a whiskey, martini, jagermeister, vodka, és különféle vörös, fehér és rozé borok. Pár pohár is helyet foglal még a vitrinben. Mint például boros poharak, whiskey-s poharak, kristály poharak, rövid italos poharak és egy italmérő mérce. Vitrin jellege mini bárra emlékeztet.

Vitrin tetején díszhordó, piros tárcsázós telefon, és egy kép az egyik rokonáról. Vajon ki lehet az a titokzatos rokon, akinek a képe helyet foglal a vitrin tetején? Okostelója az asztalán hever, mellette jegyzettömb és egy fekete toll. Telefon csörren, férfi felfigyel, telefonjáért nyúl és fogadja a hívást.

– Jó napot kívánok, miben segíthetek?

– Edgard?

– Igen.

– Itt a vonal végén Lara.

– Szia, Lara. Rég láttalak. Mi újság van veled mostanság?

– Rég beszéltünk. 20 éve nem láttalak.

– Jó lesz az öt évnek is, ha szabad pontosítanom.

– Hűha, még csak öt év? Akkor hát legyen annyi. Pedig nekem 20 évnek tűnt.

– Mintha csak tegnap lett volna.

– Igen.

– Személyesen hadd hívjalak meg a személyes festmény kiállításomra. Remélem, elfogadod a meghívásomat?

– Szíves örömest. Köszönöm a meghívást.

– További részleteket, levélben elküldtem neked. Remélem, megkapod majd a meghívómat.

– Már alig várom.

– Találkozunk a festmény kiállításom megnyitóján. Addig is jót ne halljak rólad.

– Úgy lesz. Szia, Lara.

– Szia, Edgard.

Ajtaján kopogtatnak.

– Szabad. Kérem, fáradjon be.

Titkárnője belép és átnyújtja a neki címzett levelet.

– Jó reggelt, Edgard!

– Jó reggelt, Mary! Milyen éjszakája volt?

– Nyugodalmas volt hölgyem.

– Maga mindig olyan szépen beszél velem.

– Tisztelem magát és a munkáját egyaránt.

– Köszönöm Edgard. Ez igazán kedves öntől.

– Igazán nincs mit Mary.

– Levele érkezett, személyesen önnek címezve. Megnéztem a levél feladóját, előre is elnézést kérek a kíváncsiságomért.

– Semmiség.

– Biztosan attól a kedves hölgytől kapta. Akivel, öt évvel ezelőtt találkozott itt az irodájában.

– Talán.

– Biztos vagyok benne.

– Ha maga mondja.

Levelét kézhez kapja, rögtön a címzett feladójára tekint. Mary-nek igaza volt. Tényleg a kedves hölgytől érkezett. Akivel, öt évvel ezelőtt találkozott az irodájában. Lara volt a levél feladója.

Felbontja, és egy meghívót talál a borítékban. Meghívóban egy meginvitáló üzenet.

Kedves Edgard!

Szeretettel meghívlak a személyes festménykiállításomra.

Helyszín és időpont a meghívóban.

Remélem, elfogadod a meghívásomat?

Találkozunk a festménykiállításom megnyitóján.

Személyes üdvözlettel: Lara

Meghívóban a helyszín és az időpont. Helyi könyvtár, péntek, 17 órai kezdéssel. Kiállítás címe: Életre keltett színek, egy színes vásznon. Három nap múlva kiállítás megnyitó. Naptárba felírva és a megnyitóra egy csokor virággal kéne készülnöm a művésznőnek. Hátha tetszeni fog az ötletem.

Kiállítás megnyitó és virágcsokor vásárlása péntekre. Ki nem hagynám, semmi pénzért.

Kopogtatás, titkárnője érkezik.

– Szabad.

– Uram, elkészült a kilenc órai kávéja.

– Rendben Mary. Maradt még másnak is a kávéból?

– Természetesen.

– Akkor töltsön magának egy csészével.

– Köszönöm.

– Kedves egészségére.

Titkárnője tálcán hozott, kettő csésze kávét kockacukorral és tejszínnel.

– Tegye csak le nyugodtan az asztalra Mary. Kérem, foglaljon helyet.

– Köszönöm.

Edgard az egyik csésze kávét Mary-nek átnyújtja, majd magához veszi a másik csésze kávét.

– Cukorral vagy tejszínnel kéri a kávéját Mary?

– Egy cukorral és egy tejszínnel Edgard, mint mindig.

– Maga pedig csak egy tejszínnel szoktak fogyasztani a kávéját.

– Igen.

– Lesz-e valamilyen programja a hétre?

– Igen. Péntek délután festménykiállítás megnyitójára vagyok hivatalos.

– Ezt örömmel hallom. Ha szabad megjegyeznem, lenne egy javaslatom.

– Hallgatom Mary.

– Illene a művésznőnek egy csokor virágot vinni. A szokás kedvéért, és a jó illem érdekében.

– Milyen virágra gondolt?

– Rózsára nem gondoltam. A piros rózsa túl romantikus és személyes. A sárga pedig túlságosan fiatalos, a fehéret pedig idősebb hölgyeknek szokás adni. Szegfűre végképp nem gondoltam, mert túl hivatalos és túl egyszerű. Személyesen a gerberára gondoltam. Piros színben túl romantikus és túlságosan személyeskedő. Sárga színben túl fiatalos és fehér színben pedig idősebb hölgyeknek adjuk. Inkább rózsaszínre gondoltam. Igaz, túl fiatalosnak tűnik, de a művészek általában fiatalos lendületben festenek. Ugye?

– Igen Mary. A művészek fiatalos színekkel és energiákkal töltik meg a festményeiket. Árad belőlük a fiatalos lendület és a pozitív energia.

– Mégis a rózsaszín virág lenne a legjobb, szerintem. Mégis fiatalos, de nem túlságosan idősebbnek adja majd a virágcsokrot. Öt szál rózsaszín gerbera, pár szál páfránnyal és egy kis zölddel. Rózsaszínes papírba vagy narancssárga papírba csomagolva.

– Jó ötletnek tartom az ötletét Mary.

– Köszönöm Edgard. Ez igazán kedves öntől. (Kávéjába belekortyol.)

– Megyek és megrendelem a virágcsokrot péntekre. Előtte még elfogyasztjuk a kávénkat.

Életre keltett színek, egy színes vásznon

Edgard további napjai, mondhatni eseménytelenül teltek. Kiállítás előtt három nappal választotta ki a megfelelő öltözetet. Sokat gondolkodott a ruhaválasztással kapcsolatban. Többszöri ruhapróbák után kiválasztotta a megfelelő öltözetet. Farmerdzseki szürke inggel, szürke – fehér – kék csíkos nyakkendővel és farmer nadrággal párosítva. Fiatalosnak, stílusosnak és elegánsnak találta magát az öltözékében. Tökéletes egy kiállítás megnyitójára – gondolta.

Három nappal később.

Edgard délután három körül leugrott a közeli virágboltba. Átvette a kiállításra megrendelt virágcsokrát. Bérházi irodája felé vette az irányt, útközben beugrott a közeli boltba bonbonért.

Boltból kiérve az utcán megszólalt a telója.

– Tessék, Edgard.

– Jó napot Edgard. Remélem megvette a mai napra szóló virágcsokrot?

– Igen Mary. Átvettem a megrendelt virágcsokrot. Még bonbont is vettem hozzá. Remélem nem túl nagy gesztus? Remélem nem félreérthető az ajándék bonbonom?

– Szerintem nem túl nagy gesztus. Kedves kis gesztusnak tűnik. Természetesen lesznek majd, akik

félreértik az ajándék bonbonját. Önt semmiképpen sem zavarja, csupán ennyit mondjon: Mary küldi az ajándék bonbont. A művésznő biztosan örülni fog az ajándék virágcsokornak és a bonbonnak egyaránt.

– Köszönöm Mary, a tanácsot. Ez most igazán jól esett. Még egyszer köszönöm a biztató szavakat.

– Semmiség Edgard, hiszen a titkárnője vagyok. Amiben tudok, ott segítek. Hiszen ezt, ön is tudja.

– Igen.

– Ne feledje a virágcsokrot vízbe tenni és a bonbont szép papírba becsomagolni.

– Felviszem a virágcsokrot és egy váza vízbe teszem. Öt perc múlva az irodámnál vagyok.

– Rendben Edgard. Várni fogom.

– Viszont hallásra Mary.

– Viszont hallásra Edgard.

Öt perccel később Edgard a bérházi irodájában a virágcsokrot vízbe tette. Leugrott még a közeli papírboltba szép csomagoló papírt venni. Fél óra múlva már becsomagolta a bonbont, rózsaszínes rózsás csomagolópapírba. Rózsaszín masnit nem vett, mert úgy gondolta a kevesebb is több.

Egyszerű csomagolópapírba is tökéletes az ajándék. Szerencséjére előtte egy nappal elhozta az irodájába a farmer öltönyét, inggel és a nyakkendővel együtt.

– Egy órája maradt, hogy elkészüljön.

– Köszönöm Mary. Sietek is átöltözni.

Edgard az irodája kis szobájában átöltözött. Kis szoba társalgóként lett berendezve, de öltözőként is megállja a helyét.

– Fél óra múlva kezdődik a kiállítás. Látom sikeresen átöltözött.

– Igen.

– Igazán jól áll magán a farmeröltöny, szürke inggel és szürke - fehéres - kékes csíkos nyakkendővel. Mintha csak magára szabták volna.

– Köszönöm Mary.

– Fiatalos kinézet, stílusos és elegáns egy kiállítás megnyitóra. Tökéletes választásnak bizonyult.

Ne feledje, az ajándék virágcsokrot maga adja a művésznőnek. Az ajándék bonbont pedig, Mary küldi önnek. Így elkerülheti a gyanakvó tekinteteket és a felesleges félreértéseket.

– Rendben.

Mary az órájára tekintett.

– Úgy látom, negyed órája maradt. Siessen, el ne késsen. A kiállítás megnyitója előtt át tudja adni a személyes ajándékokat.

– Oké, már indulok is. Mindent köszönök, Mary. (Mary arcára mosolyt csalt.)

– Menjen, ne hogy elkéssen. Egy igazi nő nem szereti, ha egy férfi elkésik. (Elmosolyodott Mary.) Edgard öt perc múlva megérkezett a kiállítás helyszínére. Megcsörrent a telója.

– Tessék, itt Edgard.

– Végre, hogy felvetted a telódat. (Lara elmosolyodott.)

– Remélem nem felejtetted el a kiállításomat? Negyed óra múlva kezdünk.

– Éppen itt vagyok a kiállításod helyszínén. Három perc és ott vagyok.

– Oké Edgard, várlak. Szia.

– Helló Lara.

Három perccel később Edgard megérkezett a kiállítás helyszínére, amely a helyi könyvtár emeletén került megrendezésre. Többen is izgatottan várták a kiállítás megnyitóját. Ámulatba estek a festmények láttán. Lara több vendég kíséretében volt. Érdekelte őket a művésznő művészeti ágazata. Körbenézett és észrevette Edgard-ot. Közelebb lépett Lara-hoz és a vendégsereghez.

– Jó napot kívánok, művésznő. Szabad-e elkérnem a társaságából, hiszen egy kedves ismerőse ajándékkal kedveskedett önnek. Személyesen engem bízott meg vele, hogy átadhassam önnek, eme csekély ajándékát.

– Jó napot kívánok, uram. Ez igazán megtisztelő a számomra. Ne haragudjanak kedves vendégeim, de most egy kicsit magukra hagyom önöket. Hamarosan újra találkozunk.

– Hamarosan a hölgy visszajön majd önökhöz. Addig szíves türelmüket kérem.

Lara félrehívta Edgard-ot, hogy nyugodtan át tudja adni az ajándékot. Emlékkönyvvel szembeni sarokban került sor a meglepik átadására.

– Lara, köszönöm a meghívásodat.

– Én köszönöm a lehetőséget.

– Hadd adjam át csekély kis ajándékaimat neked. Remélem tetszeni fognak.

Átnyújtja a rózsaszín virágcsokrát. Öt szál rózsaszín gerberával, pár szál páfránnyal és egy kis zölddel. Rózsaszínes papírba csomagolva. Művésznő meglepődött a virágcsokor láttán.

– Köszönöm Edgard. Ez igazán kedves tőled.

– Igazán semmiség, csupán egy kedves gesztus, egy kedves hölgynek. Mary küldi a másik ajándékot. Örömmel köszöntve a festménykiállításod kapcsán.

Átnyújtja Mary ajándékát, egy csomag bonbont rózsaszín rózsás papírba csomagolva.

– Kedves gesztus Mary-től. Add át neki üdvözletemet és köszönöm az ajándékot.

Örömmel fogadta Edgard ajándékait.

– 3 perc múlva kezdődik a kiállítás megnyitója. Addig is visszamegyek a vendégeimhez.

– Rendben.

Izgatottan vártam a kiállítás megnyitóját.

3 perccel később.

Megnyitóbeszéd közben kis komolyzenei előadást hallhattunk. Nekem nagyon tetszett a zenei kis aláfestés. Meghitté és ünnepélyessé téve a kiállítás megnyitóját. Megtudhattuk, művésznő pár éve foglalkozik komolyabban a festészettel. Végre elérkezett a pillanat, amelyre már annyira vártunk.

Megtekintettük a csodálatos képeket.

Megtekintettem egy képet Macska a galambok között címmel. Egyszerűen bámulatos, ahogyan a fekete macska színeivel játszadozik a képzeletem. Fekete szín, fény-árnyék hatásait tükrözik.

Mellette galambok ücsörögnek. Semmilyen háttér, csupán fehéren hagyott rész jellemzi. Mindenki döntse el, hogy milyen hátteret képzel el magának. Személy szerint, a sétáló utcán, a pékség előtt fekete macskának tejet adnak. A betérő vásárlók, a pékség előtt elfogyasztják a vásárolt pékárujukat.

Közben a galambok erőteljesen figyelik az apró-cseprő leeső morzsákat és falatkákat. Valami különleges hatása volt a képnek. Egyszerűen magával ragadta a képzeltemet. Még a macska is életre kelt, teljesen valóságszerű volt az egész. Macska megérintette az ajkával a kiöntött tejet, még a hullámok is teljesen valóságszerűnek tűntek. Eléggé elgondolkodtatott.

Vajon mit keres a macska, a galambok között?

Lesben állva című képe, erdei baglyot ábrázolt, a fa mögül félig kitekintve. Varázslatosan ábrázolta a tónusok, sokszínűségét. Mintha csak rám tekintett volna a bagoly. Szemében láttam az ijedelmet és a mozdulatlanságot egyszerre. Alig vártam, mikor fog megszólalni jellegzetes hangján.

Erdő jellegzetes hangjaira lettem figyelmes. Magával ragadta a képzeletemet. Úgy éreztem magamat, mintha csak az erdő kellős közepén lennék. Lágy szellő simogatta az erdő lombjait, szarvas bőgés zaja törte meg a csendet. Lesben állt és várt. Vajon mire? Csak ez a kérdés foglalkoztatott.

Vadászat képe egyik kedvenc állatomat ábrázolta, a farkast. Hóval borított tájon, szaladó farkasával lehengerelte a képzeletemet. Gyönyörű színekkel és árnyalatokkal ábrázolta a farkast.

Varázslatosan játszadoztak a barna, a fehér és a szürke színek kavalkádja. Furcsa érzés kapott el.

Éreztem a farkas zihálását, izmainak megfeszülését és a mozgását. Abban a pillanatban eggyé váltam a rohanó farkassal. Szinte a véremben éreztem a farkas sebes mozdulatait. Libabőrös lettem a látványtól. Percekig csak álltam mozdulatlanul és figyeltem.

Vajon mikor látom meg, a farkas kiszemelt prédáját?

Nem elég csupán „csodálatos, gyönyörű, csodaszép” jelzőkkel illetni ezeket a festményeket.

Számomra egy-egy remekművet képviseltek. Megdöbbenve tapasztaltam, teljes mértékben igaz a kiállítás címe. Életre keltett színekről beszéltünk. Minden egyes kép színei, varázslatos módon életre keltek. Kis idő múlva rádöbbentünk, csupán a képzeletünk játszott velünk.

Megragadtam az alkalmat és félre hívtam a művésznőt.

– Lara, hadd ragadjam meg az alkalmat. Gratulálok a festmény kiállításoddal kapcsolatban.

Csodálatos élményekkel gazdagodtam. Csak ajánlani tudom a kiállításodat.

– Köszönöm, a kedves szavaidat. Igazán megtisztelsz vele.

Kiállítása kapcsán, képeit dicsérték. Sorban kapta a gratulációkat és a pozitív visszajelzéseket.

Festményeiről fotók is készültek, illetve egy közös kép elejéig modellt állhattunk a festőművésznővel.

Kiállítása elsöprő sikert aratott és a vendégeknek egybehangzóan tetszett.

Olyan dolgok voltak készülőben, amelyekre nem számítottunk.

Májusi hajnal

Májusi hajnal érkezik a városra. Csodálatos látványt nyújt, amikor a felhők rózsaszínes árnyalatban látszanak. Ilyenkor még az égbolt is rózsaszínbe öltözik. A megszokottól eltérően, kissé hűvösebb az idő. Város még csak éledezik, de valami gyanús fog történni… Rózsaszínes fények világítják meg a legendás festményt. Valami nem stimmel…baljós előjelek érkeznek.

Edgard még nem is gondolja, hogy ez lesz a legzseniálisabb ügye.