Írta: Gary John Bishop

A mű eredeti címe: Wise as F*ck

Fordította: Szaszkó Gabriella

Szerkesztő: Szabó Ferenc

Nyelvi korrektor: Valuska Sára

Műszaki szerkesztő: Daróczi Edit

© Gary John Bishop

© Szaszkó Gabriella

© Maxim Könyvkiadó Kft.

A kiadvány a HarperOne, a HarperCollins Publisher imprintjének engedélyével készült.

Borítóterv: vintezis creative studio

A jelzett idézetet fordította: Devecseriné Guthi Erzsébet

ISBN 978 963 499 892 1 (epub), kiadói kód: MX-1701e

Kiadja: Maxim Könyvkiadó Kft.

Cím: 6728 Szeged, Kollégiumi út 11/H; Tel.: (62) 548-444

e-mail: info@maxim.co.hu, web: www.maximkiado.hu

Felelős kiadó: Puskás Norbert

Nyomda: Generál Nyomda Kft., felelős vezető: Hunya Ágnes

Minden jog fenntartva, beleértve a sokszorosítást, a mű bővített, illetve rövidített változata kiadásának jogát is. A kiadó írásbeli engedélye nélkül sem a teljes mű, sem annak része semmilyen formában – akár elektronikusan vagy mechanikusan, beleértve a fénymásolást és bármilyen adattárolást – nem sokszorosítható.

Azoknak ajánlom a könyvet, akik többet akarnak kihozni az életből – nem számít, hol vagy, hogy épp mit teszel, erre mindig van lehetőség!

Tartalomjegyzék

1. MIT TEGYÜNK,MIT TEGYÜNK…

2. ROSSZ BÖLCSESSÉG

3. SZERETET

4. A SZERETET BÖLCSESSÉGE

5. VESZTESÉG

6. A VESZTESÉG BÖLCSESSÉGE

7. FÉLELEM

8. A FÉLELEM BÖLCSESSÉGE

9. SIKER

10. A SIKER BÖLCSESSÉGE

11. KIB*SZOTTUL BÖLCS ÉLET

12. A KÖZREMŰKÖDÉS FAKTORA

1.

Mit tegyünk,
mit tegyünk…

A bölcsesség segít, hogy összekapd magad.
Új perspektívákat nyit, és tiszta utat vág az élet mocsarán át.

Bármilyen szarban is tapicskolsz, egy dolog egyértelmű: soha, senki nem mondta meg még neked, hogyan is oldhatnád meg a problémáidat.

Hol a bizonyosság vagy a lelki nyugalom, hogy mi a fenét is kéne csinálnod, amikor az élet betámad a semmiből, egyenesen szájba rúg, miközben te csak halálra váltan állsz? Vagy legalább egy halvány sugallat…

Vajon hogyan kellene átnavigálnod ezen a mocsáron, feloldanod a szorongást, vagy felébresztened az életed szunnyadó lehetőségeit, amikor épp azon vagy, hogy megküzdj a munkáddal járó mindennapos nyomással, esetleg a párkapcsolatoddal, a családoddal, a testeddel, a múltaddal, a jövőddel, és bármivel, amit ezekhez még szeretnél hozzácsatolni. Például – nem is tudom – legyen az egy világméretű szupervírus-járvány vagy ehhez hasonló!

Az igazság az, hogy fájdalmasan felkészületlenek vagyunk a viharra, a buktatókra, amelyek bármelyik pillanatban felüthetik a fejüket bármelyikünk életében.

Nem mintha kapálózni akarnánk a káosz közepette. Senki sem vágyik arra, hogy újra és újra toxikus párkapcsolatokban vagy megnyomorító munkahelyeken találja magát, ahogy arra sem, hogy fájdalmas leckéket kapjon szerelemről, bukásról, félelemről, amelyeket mindannyian jól ismerünk. Csak szeretnénk haladni előre, tudni akarjuk, hogyan is éljük az életünket homály, zavartság és komplikációk nélkül. Röviden összefoglalva: szeretnénk, ha jobb lenne az életünk, csak fogalmunk sincs, hol is találhatnánk rá a segítségre, vagy hogyan hozhatnánk meg a megfelelő döntéseket.

Amikor az élet kezd rossz irányt venni, természetesen egyszerűbb lenne megkérni Alexát, hogy tervezze meg helyettünk a következő zseniális lépést, amivel könnyedén bemasírozhatnánk a jövőbe, letaglózóan csodálatos Amazon-termékekkel felszerelve, amik csak arra várnak, hogy megoldjanak bármilyen gondot, amivel szembe kerülünk. Zenelista, pipa, ébresztő, pipa, szótár, pipa, hogyan is zárd le a hosszú éveken át tartó fájdalmas neheztelést valaki iránt, vagy hozz meg pillanatok alatt életet átformáló döntéseket… baszki, Alexa, csak egy kicsit legyél kedvesebb!

Ó, de lehetséges, hogy minden titok az étkezésben rejlik! Szóval, talán érdekelne valami igazán finom, ősi, megnyugtató bölcsesség a reggeli avokádós pirítósodhoz, hogy könnyebben menjen a napod?

Nem… ez sem fog működni. Úgy fest, amikor a legnagyobb a gond, akkor vagyunk a legkevésbé bölcsek. A bölcsesség-kamra sajnálatos módon akkor üres, amikor a leginkább ki vagy éhezve a mindentudás tápanyagaira, hogy erővel felvértezve legyél képes szembenézni bármely, életet leszívó szituval, ami bármelyik pillanatban rád törhet a belsőd mélyéről.

Úgy fest, hogy a megoldást úgy kellene kitalálnod, hogy közben ég benned a halovány remény, hogy egy nap végül sikerül összeszedned pár hasznos élettapasztalatot, amelyek majd segítenek megoldani a gondokat, és megvédenek mindentől. Időközben pedig szenvedj tovább, Susan, de, ó, mindenképpen csendben óbégass, mert mi szeretnénk pozitívak maradni!

És, mégis, mindannyiunknak vannak rossz napjai.

Amik néha akár hetek is lehetnek.

Vagy hónapok.

Néhány esetben pedig olyan régóta tartanak ezek a rossz napok, hogy már más nem is létezik. A szarviharok néha olyan sokáig velünk maradnak, hogy ez lesz az alap. Ez az élet. Az ég szürke, és ennyi. Hozd az esernyőt!

Szóval kibírjuk. Nem értjük.

„Nem érted? Bezzeg én értem, az élettapasztalataim miatt!”

Sajnos ez az egész nem így működik. Az, hogy: „Soha nem teszem ezt meg még egyszer!”, az nem mondható igazi bölcsességnek, ugyebár? Nem nevezhetjük jóféle gyakorlásnak az élet nehézségeihez. Ezt már az ötévesem is leszögezte, pedig… hát, értitek, ötéves.

Ez a gyakorlat sem alkalmazható mindenre. Az addig oké, hogy a kezedet még egyszer nem teszed rá a lángoló gázrózsára, de például az, hogy soha többé nem teszed ki magad a szerelemnek vagy a lehetőségeknek vagy a kockázatnak, az bizony lesújtó következményekkel járhat. Börtönbe zárhatod, csapdába csalhatod ilyesmikkel saját magad. A lebutított, unott, rohadtul rettegő verziód kelhet életre. És már nem is vagy olyan bölcs, ugye?

Hogy egyszerűen fogalmazzunk, a legtöbb ember teljesen rosszul közelíti meg a bölcsesség fogalmát, és még ezek után is azt várja tőle, hogy változást hozzon az életébe. Csak gondolkozz el azon, hogy te olyasféle dolgot keresel az életedben, olyasféle belátást, iránymutatást, vagy mindenre illeszkedő stratégiát, amit egyszerűen csak beteszel, mint egy lemezt, és varázslatosan kirángat téged mindenféle szarviharból, amiben épp leledzel.

Szóval, itt az idő, hogy leszögezzük: a bölcsesség bizony nem így működik!

A BÖLCSESSÉG DEFINIÁLÁSA

Én úgy definiálom a bölcsességet, mint egyéni igazságok halmazát, nézőpontok gyűjteményét, amelyek aztán a gondolkodásunk alappillérei lehetnek. Ezekhez térhetünk vissza az élet útvesztőiben, hogy kisegítsenek bennünket. Ezek az alapvető igazságok nem csupán tisztánlátást biztosítanak, amikor döntéseket hozol, vagy próbálod kitalálni, melyik útra lépj, de olyan egyértelművé is teszik a következő lépést, mint a következő lélegzeted.

De vajon miért van szükség bölcsességre az életben? Először is, ha feltetted már magadnak ezt a kérdést, és megvetted a Kib*szottul bölcs című könyvet, akkor bizonyára van egy halovány fogalmad erről.

De komolyra fordítva a szót, a bölcsesség olyan dolog, amire időről-időre bizony szeretünk támaszkodni. Olyasféle szelete ez az életnek, amelyet vagy az élettapasztalattal, vagy könyvekből, vagy kurzusokból, vagy beszélgetésekből tanulunk meg.

Mutatok egy egyszerű példát arról a bölcsességről, amiről épp beszélek, és annak gyakorlati műkődéséről! Hallottad már valaha azt a mondást, hogy olyan életet élsz, amelyet hajlandó vagy eltűrni?

Folyasd át egy kicsit magadon ezeket a szavakat! Hagyd, hogy leülepedjenek, fontold meg őket, és vesd össze a saját életeddel a kijelentést, hogy hogyan is élsz most! Mit látsz? Ha tényleg elmélázol e kijelentésen, egyszer eljön az a pont, amikor újra kell gondolnod, vagy át kell gondolnod valamit az életed kapcsán.

Nagyon sok minden megbújhat hét egyszerű szóban, de az bizonyos, hogy rád irányítják a rivaldafényt, nemde? Ha ránézel a szavakra, akkor igencsak nehéz lerázni magadról az érzést, hogy neked kellene irányítanod a saját életedet, és elgondolkoznod, mennyire is megy jól ez az egész. Olyan rálátást kínálnak, amely megköveteli, hogy te magad dolgozz az életeden, vagy tűrj el mindent, vagy esetleg ne halogass többé. Az igazsághoz láncol, ha hajlandó vagy magadévá tenni ezt a gondolatot. Ez az egyszerű kijelentés elejét veszi olyasféle vonzó cselekedeteknek is, mint a hibáztatás, a pletykálás vagy saját magad és mások áldozattá tétele. Szóval, arra kérlek, fordulj nyíltan a bölcsesség felé! Elmondom, mi fog történni: meg fogja súgni, hogy mit tegyél!

És pontosan így működik a bölcsesség: feldolgozod a jelentését, magadévá teszed, majd hozzáilleszted a saját életedhez. Tartsd fejben ezt a fontos folyamatot, amint elindulunk a közös utazásunkra ebben a könyvben! Te vagy az életed hőse, de a helyzet az, hogy könnyedén átfordíthatod magad azzá a személlyé is, akit folyamatosan meg kell menteni. A jóféle bölcsességek véget vetnek az ehhez hasonló időszakoknak. Az ilyesféle bölcsességek a kezedbe adják a sorsod, a jövőd irányítását. Megteremtheted azt az életet, amit te magad akarsz élni. És ezt senki sem veheti el tőled. Ez már önmagában erőt ad, nemde?

A bölcsesség belső, irányadó igazságokból ered – de vajon honnan tudhatod, hogy mely igazságok ezek?

Közelítsük meg a gondolkodásnak ezt a menetét! „Töprengtél” már valamin? Nem úgy értve, hogy elsuhant melletted a gondolat, vagy hogy gyorsan átgondoltál valamit, hanem hogy leültél már esetleg egy kicsit hosszabb időre egy kérdéssel, egy gondolattal? Annyi időre, hogy újszerűen kitáruljon előtted, hogy magadnak taníthass vele valamit – a saját személyes aha-élményed, egy valóságos felfedezés.

Ez lenne a kiindulópontja annak, hogy az ebben a könyvben található bölcsességek hogyan is ereszthetnek gyökeret az életedben. Minden a saját önvizsgálatodból fog fakadni, önelemzésből, önreflexióból, amely életet ad, felvilágosít, inspirál és felpezsdíti a zsibbadt, nehézkes létezésedet. A legjobb ebben az egészben, hogy a valóságos bölcsességet nem lehet többé sohasem visszavonni, mert ha egyszer is napvilágra hozol valamit, csupán a saját részedre, és eget rengető, mindent átható felfedezést teszel, akkor ezt soha többé nem vonhatod vissza. De nem is áll meg itt a felfedezés útja! Tudatosan fogod beépíteni azt a bölcsességet az életedbe, és belőle fogsz táplálkozni. Épp ez teszi a bölcsességet mássá, mint a tudást. Szinte mindenki képes elolvasni dolgokat és emlékezni rájuk, de nem mindenki akar növekedni ettől, azaz beépíteni az életébe a tanultakat.

Azonban abba munkát kell fektetni, hogy mélyen elgondolkozzunk, és felfedezzük az igazságokat, amelyeket az életünk középpontjába illeszthetünk. Úgy fest, mindig könnyebb megkeresni a „hogyan” stratégiáját ehelyett. A gond csak az, hogy ez nem igazán működik, mert csak a felszínét érinti az életednek. Mindig instant, azonnali válaszokat akarunk anélkül, hogy lemerülnénk a mélybe, ahol a határtalan bölcsesség lakozik, amitől aztán sokkal többet kaphatnánk, mint az irritáló, múlandó gondok azonnali megoldásaitól. Pontosan ezért esnek szét az „ötlépéses” stratégiák valamelyik ponton, mert sosem éred el a forrást. Mindenki egyszerű válaszokat akar, mindenki azt akarja, hogy megmondják neki, hogyan legyen sikeres, hogyan fogyjon le, hogyan találja meg a szerelmet, merthogy valamilyen szintnél tovább senki sem akar elgondolkozni a saját apátiáján, zavartságán vagy a történeten, amit saját magának mesél be.

A legtöbb ember abban is hisz, hogy a személyes átalakulás megtapasztalásához hallania vagy olvasnia kell valami gyökeresen újat. Nem ez a helyzet. Rajtad áll, hogy hajlandó vagy-e igazán kapcsolatba lépni az anyaggal, hogy valami fontossá alakítsd át, ahelyett, hogy csak felszívod az adatokat, hogy egy időre enyhülésre lelj.

Gyakran, amikor arra gondolunk, hogy valaki „bölcs”, azt értjük alatta, hogy „sok dolgot tud”, vagy esetleg olyasféle csodálnivaló személyiségjegyekkel rendelkezik, mint a türelem, az együttérzés vagy bármely erény, amely, úgy fest, könnyen jön neki. De attól, hogy valaki emlékszik a teljes szótárra, még nem automatikusan bölcs, ugyebár? Attól, hogy valaki képes definiálni a „kataklizma” szót, még nem fog tudni feltétlenül jól navigálni az élete útvesztőiben, ha az egyszerre lángokban áll. Nem így működik a dolog.

Idővel elfeleded a tényeket és a tanultakat. A dolgok elvesznek az élet ködében és bonyolultságában, az elillanó emlékekben. Még azok a dolgok, amelyekre emlékszel sem mindig tudnak kisegíteni és változást hozni. Kavarognak a fejedben, mint az előző esti meccs eredménye vagy a nagyi sütijének a receptje – pontosak, de ennek ellenére tompák is, ha épp lelki békét, erőt, vagy tisztánlátást keresel magadban.

A legtöbb nagy tudású ember, akivel életemben találkoztam, egyáltalán nem nevezhető bölcsnek.

És ez persze fordítva is igaz.

Bármi legyen is helyzet, az új tudás nem fogja megváltoztatni magát a gépezetet, amíg a gépezet nem képes önvizsgálatra. És amikor gépezetet mondok, akkor természetesen rád gondolok.

Ebben a bölcsességről szóló könyvben olyasféle tanulásról fogok beszélni, ami őszintén megváltoztathat téged. Bölcsebbé tehet. Lehetőségeket teremthet a növekedésre. Azok a dolgok ugyanis, amelyeket én magam fedeztem fel az életemben, őszintén megváltoztattak. Örökre. Innen már nincs visszaút. Ha ráébredsz arra, hogy te magad vagy a probléma, akkor a torkodra tapadnak a szavak, amikor épp mást akarsz hibáztatni, és egy idő után már messziről képes leszel kiszagolni a saját hülye kifogásaid.

Én kiteljesedve, teljes egészében megélem az életemet az egyszerű bölcsességek alappilléreire támaszkodva, amelyeket itt lefektetek majd neked. Ezek az én irányelveim, amiket nem szokásom baszogatni. Szilárd, kérlelhetetlen alapelvekről van szó, amelyek még sohasem hagytak cserben. Ez tökéletessé tenne? Tehát én csupán a létezés mágikus ragacsának puha ágyában lebegek, és folyamatosan kapcsolatban állok minden nagyszerű és csodálatos dologgal ebben az életben? NEM! Én is emberi lény vagyok. Én is épp úgy nézek szembe kihívásokkal, amelyek megállítanak, felidegesítenek, és én is beleragadok a mindennapi szarmocsárba és összezavarodok, mint bárki más. De tudod, mi a helyzet? Az én életem kibaszottul MŰKÖDIK. Vannak egyszerű válaszaim bizonyos kérdésekre, minden egyes nap, és ez nálad is így lehet!

Egyszer valaki azt mondta nekem, hogy „ha sikeres akarsz lenni, akkor tedd azt, amit a sikeres emberek tesznek”, és ez az igazság érvényes az érme mindkét oldalán.

Ha épp teljesen elkeseredett vagy, akkor valószínűleg azt teszed, amit az elkeseredett emberek csinálnak. Azonban, ha gazdag akarsz lenni, akkor azt kell tenned, amit a gazdagok csinálnak. Ha fitt akarsz lenni, akkor azt kell tenned, amit a fitt emberek tesznek, és ha bölcs szeretnél lenni, egy olyan élettel, ami működik is… érted, már?

Te és én most teljes mértékben át fogjuk fordítani a kibaszott életed folyását! Te pedig beleteszed az időt és a lehető legtöbb figyelmet, amire a szorgos kis belsőd képes, és ezzel el is indulunk a csodálatos, közös utunkra!

MIÉRT VAGYUNK ITT

Mielőtt még túl mélyre merülnénk, ki kell találnunk, hogy milyen igazságok is vezetnek téged. Ehhez nagyon fontos, hogy képesek legyünk elválasztani a jó bölcsességeket a rosszaktól. Ezzel fogunk foglalkozni a könyv következő részében. Ez neccesebb, mint gondolnád. Mire a jó és a rossz bölcsességeket el tudjuk különíteni egymástól, készen állunk majd arra is, hogy fölmérjük az élet alapvetéseit, mint a szeretetet vagy annak hiánya, amely, úgy fest, képes félresiklatni a legjobb terveket, és elkeseredésbe taszítani bárkit. Néhány valódi és időt álló bölcsességet fogok majd a kezedbe adni, hogy ezeket az alapokat könnyebben tudd implikálni most és a jövőben is. Erről majd beszélünk a következő fejezetben.

De azért következzék pár bölcs tanács (haha), mielőtt még belekezdenénk a dologba!

Először is, SZÁNJ IDŐT ERRE AZ EGÉSZRE! Nagyon sok dolgot nem fogsz észrevenni, ha átrohansz a fejezeteken, és csak felületesen olvasol. Ne rohanj a végére, mert úgy az egésznek nem lesz semmi értelme! Állj meg, lélegezz, gondolkozz el, elemezd ki a dolgokat! Ha valamit nem értesz, akkor itt a megfelelő alkalom, hogy tedd le a könyvet egy kicsit, és gondolkozz el! Ne lépj tovább egyetlen részen sem addig, amíg az nem rezonál veled! Ahhoz, hogy bölcsebb legyél, bölcsebben is kell hozzáállnod a dolgokhoz.

A bölcsesség, amivel a hátralévő életed szeretnéd élni, nem instant kávé, hogy csak úgy kikavard. Lassíts le, gondolkozz el, engedd, hogy a következő szavak önálló jelentést kapjanak az életedben!

Először is, bele kell merítkezned az igazságba, aztán ennek fényében kell megközelítened a teljes életedet. Igen, bizony, a teljes életedet, nem csak azokat a részeket, amik most épp elcseszettek!

Ez az állandó visszatekintés folyamata, amikor az adott, épp felfedezett bölcsesség kapcsán felteszed magadnak a kérdést: „ezzel az igazsággal az életem melyik része nem rezonál, és mit kellene tennem ahhoz, hogy ez ne így legyen?”

Ha ezt teszed, először bizonyára fel fog bukkanni egy csomó probléma, kérlelhetetlen, a valós életből származó aggodalmak, amelyek majd azt követelik, hogy foglalkozz az életed azon részeivel, amiket elhanyagoltál, figyelmen kívül hagytál, esetleg tagadással éltél velük kapcsolatban.

Azokban a pillanatokban, amikor összeveted az életedet a könyv állításaival, bizonyára érzelmek szabadulnak majd fel és ütnek vissza. Ekkor majd emlékezz, hogy nem a saját, megszokott érzelmeid, gondolataid ás körülményeid hullámvasútjára váltottál jegyet! Oké? Ahhoz, hogy élhető életet élj, szükséged van valamire a megszokott válaszokon túl is. Egy hangra, ami független, megbízható és visszatérít a kiindulópontra. A bölcsességre.

A valódi, időtálló bölcsességek a szükség pillanataiban ütik fel csak igazán a fejüket. Ezek fognak megkülönböztetni a falkától, elvezetnek új irányokba, és tovább élnek a létezésed minden szövetében. Ezek hozzák a mélységet, a jelentőséget és a minőséget az életünkbe. Nem csak tudni fogod, amit megtanultál, hanem eggyé válsz vele. Így már nem lesz szükséged az Instagram-fantáziákra egy Bugattiról vagy egy fényes, új óráról, amelyek csupán sebtapaszként szolgálnak a bizonytalanságaidra.

Nem úgy fogsz gondolkodni, mint mindenki más, és nem húz majd le az a szokásos, hétköznapi szarság, mint a legtöbb embert, mert lesz egy teljes szerszámosláda a kezedben, ami használatra kész. Egy teljes életet építhetsz majd fel a szarság köré!

Emellett, amikor elérkezünk az alapokhoz, arra bátorítalak, hogy majd őszintén mélázz el azon, amit mondok neked. De mit is jelent elmélázni a dolgokon? Nos, ez olyasmi, mintha együtt lógnál egy kicsit a gondolattal. Nincs még kialakított véleményed, nem kell definiálnod semmit, vagy döntésre jutnod, csak lehetőséged van arra, hogy a gondolat gyökeret ereszthessen az elmédben. Leülsz vele, visszatérsz hozzá, engeded, hogy megszólítson. Elgondolkozol a szavakon, hogy mit jelentenek és mit nem. Aztán azt is megkérdőjelezed.

Talán helyzeteket villantasz majd fel a múltadból, és összehasonlítod őket azzal, amit itt olvasol, vagy esetleg használhatod a jelenlegi szituáltságodat ahhoz, hogy elmélyítsd az olvasottakat. Bárhogy is legyen, fordítsd le magadnak, hiszen az életed nem valami kibaszott elképzelés, szóval nem is úgy érdemes megközelíteni!

Ez az egész arról szól, hogy bölcsebbé válj, ugye emlékszel?

NE IDÉZZ ENGEM

Hanyag dolog lenne a részemről, ha figyelmen kívül hagynék egy fontos dolgot. Ahogy egyre bölcsebb leszek, egyúttal egyre furábbá is válok a legtöbb ember szemében. Ez nem gond. Mostanság sokkal többször bólogatok, minthogy bárkinek is mondjak bármit a nézeteiről.

Engedd meg, hogy szemléltessem a dolgot egy példával!

Ha követsz engem a neten, főleg Instagramon (@garyjohn bishop), akkor nagyon jól tudod, hogy eléggé megszállottja vagyok a fura idézeteknek – vagy kábé hetven fura idézetnek. Szinte minden egyes nap felrakok valamit, amit arra találtak ki, hogy megpiszkálja mások agyát – hogy ezzel egy kicsit megállítsalak, és elgondolkodásra késztesselek. De gyakran abban a pillanatban, ahogy posztolok valamit… elszabadul a pokol.

Egyesek nem értenek egyet, felhúzzák magukat, álszenteskednek, mások összezavarodnak, és egy egészséges adag miafasszal megspékelve beszólogatnak. Néhányan magyarázatot követelnek, vagy legalábbis kijavítanak engem, hogy hogyan is kellett volna mondanom ezt vagy azt, hogy ne legyek sértő, vagy rideg, vagy léha… na, értitek, miről beszélek.

És a helyzet az, hogy ez az egész olyan emberektől ered, akik követnek engem!

Miért történik ez? Részben a stílusom miatt, amiről általánosan elmondható, hogy szembesítő jellegű. Rátaposok a tyúkszemekre, néha szándékosan. Szeretek úgy kimondani dolgokat, hogy ne lehessen könnyedén kibújni alóluk, olyasféle igazságokat, amelyek belekényszerítenek abba a helyzetbe, hogy elgondolkodj. Én nem azért vagyok ott, hogy olyan dolgokat írjak, amitől majd jobban érzed magad. Én olyan dolgokat szeretek közölni, amelyek erőszakosan kirángatnak téged az apátiából és a rezignáltságból.