Tartalom

Sziasztok!

1. Az egyik embernek szemét, a másiknak arany

2. Az egyik ember ügyeskedése a másik ember kiskapuja

Japánban és szerte a világon töltött időm

Valamit alkotni a semmiből (a térképüzletem)

Az apartmanhotel-csoportom, Nova (hogyan kezdtem)

Hogyan változtatta meg a kineziológia az életemet

3. Ha Gandhi milliomos akart volna lenni

4. Pénz a semmiből (a McDonald’s-módszer)

5. 5 út a gazdasághoz (6 útlezárással)

Téged mi gátol? – 6 akadály a gazdagság felé

6. A pénz 6 érzéke

A pénzért keményen megdolgozó

Az önfösvény – nehezen fogadja el a pénzt

A kereskedő – mindig adni akar valamit, cserébe azért, hogy kapjon valami mást

Az elvesztés prófétája – fél, hogy mindent elveszít

Jolly Joker – gyors és könnyű sikert keres

A gazdagság varázslója – mindenki számára előnyös helyzetet teremt

7. Energia és pénz – hogy áramlanak együtt

8. Tanulni a delfinektől – mi a közös egy orosz tudósban, egy magyar milliárdosban és a nagyszerű spirituális tanárokban

9. Vajon a pénz pénzt tükröz?

10. A rettegett tucat – a leggyakoribb 12 félelem

Impresszum

SZIASZTOK!

Nagyon köszönöm, hogy támogatsz a könyv megvásárlásával. Nagyon sok dolog változott az életemben az elmúlt 2 évben.

Ezt a könyvet már 2 éve írom, és hathavonta változtattam rajta, mert kicsit változott a véleményem bizonyos dolgokkal (a pénzzel meg az élettel) kapcsolatban. Megismerkedtem Gunagriha-val, aki egy erdélyi származású magyar fogorvos volt és egy spirituális tanító lett. Számomra ő a leghitelesebb magyar, akinél a szavak, a cselekedetek és a gondolatok egy vonalban vannak.

Sokszor érzem azt, hogy kezd változni az üzleti világom, és egyre jobban kezdek az életharmóniáról és a pénzzel való egyensúly kapcsolatáról beszélni. Persze arról is beszélek, ami a szívünk mélyen van, az egy csodálatos mag, ami ha öntözve és gondozva van, akkor folyamatosan fejlődik és szeretetáramlássá válik. Ezért is kezdtem el a Delfin Szív önfejlesztő programot, ahol majdnem heti szinten ezzekel foglalkozunk.

Számomra azok a legsikeresebb cégek, ahol a csapat tagjai segítik egymást. Az a csapat, amelynek tagjai mindent megtennének egymásért. Úgy érzem, hogy egy nagy válságban ezek a cégek fognak majd életben maradni.

Tiszta szívvel kívánom mindenkinek, hogy tapasztalja meg az életében a belső boldogságot, a tiszta szeretetet és a pénzáramlást! Számomra azok az igazi tanítók, aki korlátok nélkül osztanak meg tudást, információt és szeretetet. Az egész életemet arra fogom szentelni, hogy fejlődjek, és egy szeretetben gazdag életet éljek minden nap. Mindenkinek ezt kívánom.

FODOR ISTVÁN

Péterrel egy éve találkoztunk, amikor a Delfin Szív-programjának bővüléséhez foglalt helyet az Önfejlesztők Házában. A program ingyenes volt, a ház pedig díjmentesen adta hozzá a termet. Meghívott egy közös előadás megtartására a pénzzel, spiritualitással és a szeretetalapú gazdasággal kapcsolatban -később ebből lett még három előadás. Sok közös témánk következtében rengeteget beszélgettünk, wellnesseztünk, utaztunk, és ezalatt jó barátság alakult ki közöttünk.

Becsülöm és követem a munkásságát, folyamatosan részt veszek a programjain, mert nagyon jó gondolatokat és gyakorlatokat közvetít, amelyek hatását magamon és a vállalkozásaim fejlődésén, kapcsolatok és bevételek növekedésén is látom.

https://onfejlesztok.hu/

MILLER ANDRÁS:
A HITELESSÉG...

Az önfejlesztés mára az egyik legveszélyesebb tereppé vált. Rengeteg a megmondó, a „guru", az üres közhelyekkel, elkoptatott panelekkel dobálózó pojáca. Ember legyen a talpán, aki a coa-chok és mentorok országában kiigazodik. Hiteles vezetőt találni az egyik legnehezebb feladat.

Őszinte leszek: nem olvastam ezt a könyvet. Egyvalamit azonban bizton állítok, ha olyan gondosság, kimunkáltság és őszinte segítő szándék van benne, amit akkor tapasztaltam, amikor Peter Jonest egy üzleti összejövetelen láttam előadóként, akkor nem nyúlhat mellé a tisztelt olvasó.

Engem ott és akkor meggyőzött a maga szerénységével és rendkívüli tapasztalatával. Nem véletlen, hogy meghívtam a rádióműsoromba is vendégként, mert úgy gondoltam, Budapest egyik leghallgatottabb frekvenciáján helye van egy VALÓBAN HITELES mentornak.

S. Miller András www.smiller.hu

RAKONCZAY GÁBOR

Peter egy cseppet sem átlagos életutat járva rátalált pár igazán komoly összefüggésre, és azt használható módon papírra is vetette.

1. Az egyik embernek szemét, a másiknak arany

8 milliárd ember szétválasztva, a kezdeteim, gyerekkor

Minden emberben – a lelkünk mélyén – létezik egy csodálatos erő. Ez az erő képviseli a pénzt, az energiát és a szeretet áramlását. Mondhatjuk, hogy egy maghoz hasonlít, amit naponta locsolunk. A kérdés az: milyen gyakran locsoljuk, gondozzuk ezt a bizonyos magot? Mennyit törődünk vele, és mekkora fókuszt szentelünk neki? Akárcsak a mag, a vágyaink és álmaink is képesek nagyra nőni. Mielőtt megtaláltam volna a saját belső harmóniámat, és rendbe jöttek volna a pénzügyeim, én is egy nagyon materiális világban éltem. Először a pénz teremtését tanultam meg, amit részben a szüleimtől örököltem. Azt szeretném most elmesélni, hogy milyen lépéseket tettem és milyen tapasztalatokat szereztem ezen az úton.

Képzeld el, mi történne, ha a világ összes milliárdosa megválna minden pénzétől. Ha a vagyonukat egyenlően elosztanánk a bolygó szegényei között (a „szegény” a milliárdosok szerint minden olyan ember, aki nem milliárdos), az azt jelentené, hogy onnantól minden egyes embernek pontosan ugyanannyi pénze lenne. Ez sokaknak elég lenne ahhoz, hogy soha többet ne kelljen dolgozniuk az életben. Mi lenne ennek a következménye? Mindez csupán utópia – túl szép, hogy igaz lehessen? Esetleg rövid időn belül ismét megjelennének a vagyonosok és a nincstelenek?

Ebben az esetben melyik csoportban találnánk hirtelen magunkat?

Hogy megkönnyítsem az erről való gondolkodást, létrehoztam a Hat pénz személyiségtípust, amely segít meghatározni, mennyire engedélyezik és mennyire blokkolják az emberek a pénz áramlását. Minden a pénzzel (és az energiával) való kapcsolatunkra vezethető vissza. Bizonyos személyiségtípushoz tartozóak arról vannak meggyőződve: nagyon keményen kell dolgozniuk annak érdekében, hogy legyen pénzük. Az ebbe a típusba sorolható emberek dolgozni és küzdeni kezdenének néhány hónappal azután, hogy nagyobb összeg üti a markukat (még akkor is, ha azt a lottón nyerték). Az sem tartaná őket vissza a kemény munkától, ha arra ébrednének, hogy egymillió dollárt találtak a bankszámlájukon. Hiszem, hogy ennek az az oka, hogy ezt látták a szüleiktől gyerekkorukban. Azt látták és hallották a szüleiktől, hogy a pénzért nagyon keményen meg kell dolgozni, ezért meg vannak róla győződve, hogy ha nem dolgoznak keményen, nem érdemlik meg, hogy pénzük legyen. A tudatalattijuk azt súgja nekik, hogy nem érdemlik meg, ezért veszítik el gyakran a lottónyereményüket is 2-3 éven belül (a tudatalattijuk egyszerűen azt mondatja velük, hogy ezt a sok pénzt úgy kapták, hogy nem tettek semmit sem érte, így aztán nem is érdemlik meg). Ha egy édesapa azt mondja a fiának: „fiam, az egyetlen módja a tisztességes megélhetés megteremtésének a kemény munka”, és azt is mindig hozzáteszi, hogy „a kemény munkába még senki nem halt bele”, akkor a gyerek ezt úgy fordítja le magában, hogy „ha nem dolgozol keményen a pénzedért, nem érdemled meg”.

Gyerekkorunk első hét évének erős hatása van arra, hogyan kezeljük a pénzünket egész későbbi életünkben. A szeretet, pénz és gondoskodás ugyanis mind-mind az elfogadásra épül. Tudom, kissé furcsán hangzik, de ha azt látjuk, hogy édesanyánk nehezen kér és fogad el támogatást, szeretetet, segítséget vagy pénzt a családjától, akkor ezt tanuljuk meg mint normális viselkedést, és ezt visszük tovább a saját életünkben. Ez pedig kihat arra, ahogyan felnőttként fogadunk el pénzt vagy segítséget. A családunkkal, barátainkkal és önmagunkkal ápolt kapcsolataink dinamikája tükröződik a pénzzel való kapcsolatunkban.

Valószínűleg már előrelapoztál, hogy megnézd a következő fejezetekben kifejtett hat személyiségtípust, és megtudd, melyik jellemez téged a legjobban – aztán visszatértél ehhez a fejezethez. Természetes, és teljesen érthető, hogy kíváncsi vagy, melyik csoportba tartozol. Ugyanakkor azt javaslom, olvasd el mind a hat típus jellemzőit, mert mindenki ennek a hat típusnak az egyvelege.

Mielőtt belemennénk részletesebben a hat pénztípus kifejtésébe, megosztok veled néhány jelenetet a gyerekkoromból, ami alaposabban megmutatja neked, hogyan jutottam el ide, ahol most tartok. Nem úgy kezdtem az életemet, mint Magyarország második legnagyobb Airbnb-tulajdonosa és -működtetője. Erre a szintre a korai éveim hat személyiségtípussal kapcsolatos tapasztalatai juttattak el. A fejlődésem során végigmentem az összes típuson, és minden egyes típushoz be tudok sorolni egy-egy családtagot. Emlékszem, 17 évesen közöltem az apukámmal, hogy többé nem fogadok el anyagi támogatást tőle. Akkoriban Brisbane-ben laktam a legjobb barátom szüleivel, akik Ausztráliába emigráltak Magyarországról. Apukám szinte mindig sikeres volt pénzügyi szempontból, ahogyan az ausztrál nagypapám, Douglas Jones is. Mindketten dollármilliomosok voltak, de pénzügyi szempontból a legnagyobb ajándék, amit tőlük kaptam, az a tudás volt, amit átadtak nekem, nem pedig a valódi pénz átutalása. Ha van tudásod, de kevés a pénzed, az hosszú távon többet ér, mint ha van pénzed, de nincs tudásod – ugyanis ha valamilyen okból elvesztenéd a pénzedet, tudás nélkül nagyon nehezen szerezhetnéd vissza. Ha valaki rendelkezik a megfelelő tudással, akkor nem számít, hányszor veszíti el a vagyonát – mindig képes lesz újra pénzt teremteni. Gondolj csak az olyan kataklizmákra, mint amilyen a második világháború, ami után az üzletüket és boltjukat és néha utolsó fillérüket elveszítő üzletembereknek mindent elölről kellett kezdeniük. A legtöbb ember visszatért ahhoz a tevékenységhez, amit tudott. A festő-mázoló újra elkezdett festeni és mázolni házakat pénzért, aki pedig a pénzügyekhez értett, újrakezdte a befektetéseket. Ez a fő oka annak, hogy ekkora hangsúlyt fektetek a pénzügyi tudásra.

De térjünk vissza a hátteremhez és az élet iskolájában való oktatásomhoz. A testvérem, Jessica és én Sydney-ben, Ausztráliában születtünk, a szüleink magyar származásúak. Apukám Ausztráliában nőtt fel, hároméves volt, amikor a 1956-os forradalom elől menekülve oda költöztek. A nagymamám gyakorlatilag elvitte őt a nagyapámtól, amikor a forradalom kitört, mivel rengeteg félelem és felfordulás volt akkoriban Magyarországon és Kelet-Európában. Akár azt is mondhatjuk, hogy az apukámmal együtt elhagyta a nagyapámat – anélkül, hogy szólt volna neki. Kemény idők voltak. Két határon át menekültek, hogy Olaszországba jussanak, ahonnan hajók indultak Ausztráliába, Kanadába, az Egyesült Államokba és Új-Zélandra. Akkoriban ezek az országok mindenféle-fajta menekültet szívesen fogadtak. Nagyon könnyű volt útlevélre szert tenni, szinte osztogatták őket. A legtöbb embernek egy vagy két hónapot kellett várnia, amíg elkészült a vízuma és útlevele, aztán rendszerint egy olyan ország állampolgárságát kapta meg, amelyet addig még soha nem is látott. A nagymamám bevándorlási papírjaiban volt egy záradék, amely kikötötte, hogy Sydney-be érkezve 2 évig dolgoznia kell az állampolgárságáért cserébe. Így aztán én is itt születtem és nőttem fel, az Emerald Citynek is becézett városban.

Apukám mostohaapja, Douglas Jones sikeres ingatlanügynök és ingatlanfejlesztő volt. Erősségének számított a könyvelés, valamint az ügyletek megkötése, így vagyonának nagy részét házak eladásával szerezte Sydney-ben és Queenslandben.

Képzeld el Sydney-t 1982-ben, ahol akkoriban bizony még lehetett kengurukkal és koalákkal is lehetett találkozni: sok szempontból laza, hétköznapi hely volt, ahol néhányan még a belvárosban is mezítláb közlekedtek. Összességében az ausztrálokat nyugodt népként ismertük meg. Azért dolgoztak, hogy éljenek, és nem fordítva. Akkoriban az Európából vagy a Közel-Keletről érkező külföldiek, akik képesek voltak szombaton és vasárnap is dolgozni, gyorsan kereshettek és takaríthattak meg pénzt – különösen a többi ausztrálhoz képest, akik lazábbak voltak. Ugyanakkor az ausztrálok tudnak előítéletesek is lenni. Mindenkit, aki Görögországból, Olaszországból vagy Libanonból, illetve a mediterrán régióból származott, WOG-nak hívtak. Manapság az onnan származók büszkén viselik ezt az elnevezést, de akkoriban ez sértő volt. A WOG rövidítést különböző jelentésekkel ruházták fel: Western Originated Guy (nyugati származású pasas), Worthy Oriental Gentleman (derék keleti úriember), vagy a Golliwog (négerbaba) – közös jellemzőjük, hogy egyik sem túl kedves kifejezés… Apukám és én, mivel sötét hajúak vagyunk – habár apukám kék szemű –, mindketten ebbe a csoportba tartoztunk.  Akkoriban sok „wog” és kelet-európai vált azért sikeressé, mert hajlandó volt hét közben hosszabb ideig, sőt akár hétvégén is dolgozni, míg az ausztrálok inkább szabad estékre és hétvégére vágytak.

A nagymamám nem akart visszamenni Magyarországra, tetszett neki Ausztrália. Hozzáment egy brit-ausztrál állampolgárságú férfihez, akit Douglas Jonesnak hívtak, és így kaptuk meg a Jones vezetéknevet.

Amikor az apukám felnőtt, és tudomására jutott, hogy a biológiai édesapja még mindig Magyarországon él, elrepült Budapestre, hogy meglátogassa őt 18 év különélés után.

Apukám, akit szintén Peter Jonesnak hívnak, egy családi buliban ismerte meg anyukámat Budapesten. Akkor és ott abban állapodtak meg, hogy apukám egy év után újra Magyarországra utazik. Elkezdtek randizni, aztán visszajött hat hónap után… Ez mind az 1970-es években történt, amikor a randizás és udvarlás még más síkon zajlott. Mindenesetre aki külföldről érkezett, azt szinte celebként kezelték Magyarországon – valójában ez a fajta megkülönböztetés egészen az 1990-es évek végéig kitartott. Ismerek egy magyar srácot, aki csak néhány hónapig élt a tengerentúlon, de úgy adta elő magát, mintha külföldi lenne, és idegen lenne Magyarországon, hogy előrébb jusson az üzleti életben – na meg a nők körében. Nagyszerű élet várt arra, aki külföldi volt, és beszélt magyarul!

Az élet nagyon más volt akkoriban. Ismertem olyan vietnámi egyetemistákat Magyarországon, akiknek engedélyt kellett kérniük ahhoz, hogy randizhassanak. Komolyan. Engedélyt kellett kérniük a hatóságoktól. Meg kellett adniuk a találkozó pontos helyszínét, dátumát és idejét. Egy  vietnámi barátomnak például hivatalos engedélyt kellett kérnie ahhoz, hogy a párjával (akivel akkor még nem voltak házasok) két budapesti nevezetesség, az Opera és a Hősök tere között sétálhassanak délután 5 és 6 között. Az idő tájt így zajlott az élet az autoriter kommunista kormány irányítása alatt. Ebből a világból szeretett volna Marianne – anyukám – elmenekülni, és ilyen körülmények között lett szerelmes apukámba.

Rövidre zárva a történetüket, apukámnak harmadik nekifutásra sikerült Magyarországról Sydney-be hozni anyukámat 1978-ban. Anyukám szülei egy budapesti belvárosi ékszerüzlet tulajdonosai voltak. Én nem értek az ékszerekhez, de a családtagjaim anyai részről és az unokatestvéreim még mindig ezzel foglalkoznak. A mai napig egy sikeres ékszerüzlet tulajdonosai Budapest divatos utcájában. Amit én tudok az aranyról, az gyakorlatilag kimerül abban, hogy létezik 14 és 18 karátos, és az utóbbi a drágább…

Mindenesetre nagyon szerencsés vagyok, hogy ennyire üzletorientált és pozitív gondolkodású szüleim vannak. Magamra félig ausztrálként, félig magyarként tekintek, mivel két útlevelem van, és úgy gondolom, valóban nemzetközi ember vagyok. Ha vitatkozni akarsz velem, még azt is legalább két nyelven teheted meg…

Vannak emberek, akik zavarba jönnek a pénzről való beszélgetéstől. De nem az én családom. Amióta az eszemet tudom, a vacsoraasztalnál mindig beszélgettünk a pénzről. Milyen új vállalkozásba kezdjünk, milyen bankhitelek vannak, és hogyan működnek – ezek a témák mindennapos témákként merültek fel a vacsoraasztalnál, aztán vacsora után is, amikor kedvenc társasjátékunkat játszottuk: Monopolyt, természetesen. A mostohanagyapám, Douglas Jones, Ausztrália leggazdagabb emberével, Harry Triguboffal dolgozott együtt akkoriban. Emeletes Harry, ahogyan Ausztráliában ismerik, körülbelül 3000 lakás és a Meriton Apartment márka tulajdonosa. A 89 éves mogul szintén emigráns, orosz–zsidó szülőktől származik, akik Kínában nőttek fel, mielőtt Ausztráliába emigráltak. A Meriton az egyik legnagyobb lakásfejlesztő Ausztráliában, és minden nagyobb városban megtalálható.