Michael Shellenberger

Apokalipszis
SOHA

A klímakatasztrófa elmarad?

részlet

A könyv az alábbi kiadvány fordítása alapján készült:
Michael Shellenberger: Apocalypse never: why environmental alarmism hurts us all
Copyright © Michael Shellenberger, 2020
A könyvet a HarperCollins Publishers jelentette meg 2020-ban

Fordította © Nagy Réka
Szerkesztette: Zombori Andrea
Szakmai lektor: dr. Zombori Péter
Korrektor: Lőrinczi Ágnes
Borítóterv: Sólyom Melinda

ISBN 978 615 6326 13 3

Megjelent 2021-ben a Gingko Kiadó gondozásában
2100 Gödöllő, Kelemen László u. 28/A
Telefon: +36 30 430 0639
Felelős kiadó: Zombori Andrea és Nagy Réka

A könyv a Gingko Kiadó és az MCC Press együttműködésében készült

Elektronikus változat: Ambrose Montanus

JOAQUINNAK ÉS KESTRELNEK

Bevezetés

2019 október elején a brit Sky News tévé riportere interjút készített két környezetvédelmi aktivistával. Szervezetük, az Extinction Rebellion (Kihalás Lázadás) éppen kéthetes civil engedetlenségi akciót tervezett Londonban és a világ több más városában, hogy ezzel tiltakozzanak a klímaváltozással kapcsolatos fellépés hiánya ellen.

Az Extinction Rebellion nevű aktivista csoportot 2018 tavaszán egy kutató és egy professzor hozta létre. Nagy-Britannia-szerte környezetvédőket toboroztak azért, hogy az ügyük érdekében letartóztattassák magukat a hatóságokkal. Ugyanazon év őszén több mint hatezer Extinction Rebellion-aktivista eltorlaszolta a Londont kettészelő Temze folyón átívelő öt fő hidat, és ezzel megakadályozták, hogy az emberek eljussanak a munkahelyükre vagy az otthonukba.1

A szervezet fő szószólója vészjósló nyilatkozatot tett az egyik országos televíziócsatornán: „Milliárdok fognak meghalni.” „Az élet a Földön pusztulóban van.” és „A kormányok tétlenül nézik ezt.”2

2019-re az Extinction Rebellion mozgalom hírességek támogatását is megszerezte. Melléjük álltak például Benedict Cumberbatch és Stephen Fry színészek, Ellie Goulding és Thom Yorke popénekesek, a 2019-es Oscar-díj-nyertes Olivia Coleman, Bob Geldof, a Live Aid producere, valamint Mel B, néhai Spice Girls-tag.

Bár nem minden környezetvédő ért egyet az Extinction Rebellion nézeteivel, a megkérdezett brit lakosok közel fele azt nyilatkozta, hogy támogatják a csoport törekvéseit.3 A britek nincsenek egyedül. Egy 2019 szeptemberében végzett felmérés eredményei szerint, amelyben harmincezer embert kérdeztek meg világszerte, a válaszolók 48 százaléka úgy gondolta, hogy a klímaváltozás az emberiség kihalásához fog vezetni.4

Ugyanazon év őszén azonban az Extinction Rebellion nyilvános támogatottsága – ideértve az újságírók együttérzését is – drasztikusan hanyatlani kezdett, miután a szervezet London-szerte utcákat zárt le és ellehetetlenítette a tömegközlekedést.

– Mi lesz a családokkal? – kérdezte a Sky News riportere az Extinction Rebellion szóvivőjétől. – Emlékszem, még júliusban mondta nekem valaki, hogy a demonstráció miatt nem tudott ott lenni Bristolban az édesapja halálos ágyánál.5

– Ez nagyon-nagyon szomorú – válaszolta Sarah Lunnon, az Extinction Rebellion képviselője, jobb kezét a szívére szorítva. – Borzasztóan szívszorító.

Könnyű megérteni, hogy az Extinction Rebellion vezetői miért épp Lunnont választották szóvivőjüknek. Ahogy hallgattam, amint bocsánatot kér az okozott kellemetlenségért, egy pillanatig sem kételkedtem abban, hogy komolyan is gondolja, amit mond.

– És amikor belegondolsz, tényleg szörnyen érzed magad – nyilatkozta Lunnon a Sky Newsnak. Ezután egy huszárvágással áttért a szóban forgó témára: – A fájdalom és kétségbeesés, amit ez az ember érzett amiatt, hogy nem tudott elbúcsúzni az édesapjától ugyanaz, amelyet mi is érzünk most, amikor a gyermekeink jövőjére gondolunk. Mert azt látjuk, hogy a helyzet nagyon, de nagyon súlyos.

A Sky News-interjú előtt három nappal az Extinction Rebellion aktivistái felvonultak a londoni Brit Kincstár épülete elé egy öreg tűzoltóautóval, és kifeszítettek egy transzparenst, amin ez állt: „Ne pénzeljétek a klímahalált!” Aztán egy tűzoltótömlőn keresztül céklaléből készült művért spricceltek az épületre. Ám pillanatok alatt elvesztették a kontrollt a cső irányítása felett, így eláztatták a járdát és egy járókelőt is.6

Tizenegy nappal a Sky News-interjú után Lunnon megjelent Nagy-Britannia egyik legnézettebb reggeli műsorában, a This Morningban.

Addigra már közel kétezer Extinction Rebellion-aktivistát letartóztattak; ugyanis néhány órával korábban dulakodás tört ki egy londoni metróállomáson, miután az aktivisták felmásztak egy metrókocsi tetejére, és kényszerítették a vezetőt, hogy állítsa le a szerelvényt az állomáson és szállítsa le az utasokat.

– De miért a metrót? – kérdezte ingerülten a This Morning egyik műsorvezetője. – Miért pont a legtisztább közlekedési módot célozták meg, amivel a fővárosban közlekedni lehet? A metrót elektromosság hajtja, ami ma Nagy-Britanniában kevesebb mint feleannyi szén-dioxid-kibocsátással jár, mint 2000-ben.7

A videón két Extinction Rebellion-aktivista látszik, amint felmásznak egy metrókocsi tetejére, és kifeszítenek egy transzparenst, amelyen fekete háttéren fehér betűkkel ez áll:

„Csak a szokásos: HALÁL”.8

– Ennek az akciónak az egyik célja az volt – nyilatkozta Lunnon –, hogy bemutassuk, milyen törékeny a rendszer, amiben most élünk. A közlekedési rendszerünk törékeny…

– De hát ezzel mindannyian nap mint nap szembesülünk – vágott közbe a műsorvezető. – Ha áramkimaradás van, tisztában vagyunk vele, hogy a rendszer törékeny. Egész egyszerűen tudjuk. Nem kell, hogy bebizonyítsátok nekünk. Csak annyit értetek el, hogy hétköznapi, dolgozó emberek nem jutottak el a munkahelyükre. Néhányan közülük kétkezi munkások, az ő családjuk élete az órabérben elszámolt keresetüktől függ.

A metrós tüntetésről készített videofelvételen dühös emberek százai – akiket kiszállítottak a szerelvényből – tömörülnek a peronon, és kiabálnak az Extinction Rebellion aktivistáival, akik provokatív arckifejezéssel állnak a kocsi tetején. Az utasok azt követelték a két fiatalembertől, hogy szálljanak le. „Én csak szeretnék eljutni a munkába – mondta az egyik utas. – Csak etetni szeretném a családomat.”9

A helyzet elég gyorsan kaotikussá vált. A tömegből néhányan kávéspoharakat dobáltak, és egy üveg is összetört. Egy nő sírni kezdett. Volt, aki megpróbált fedezékbe vonulni a zűrzavarban. „Elég félelmetes volt, és néhányan nagyon meg is ijedtek” – számolt be egy, a helyszínen tartózkodó riporter.10

A This Morning műsorvezetője elmondta, hogy a megkérdezettek 95 százaléka azt gondolja, hogy az Extinction Rebellion csapata ebben az esetben hátráltatta a saját ügyét. Hogy képzelte ezt az Extinction Rebellion?11

A videofelvételen látható egy utas, aki megpróbált felmászni a vonat tetejére, hogy leszedje onnan az aktivistát. A demonstráló válaszul arcon és mellbe rúgta őt. Ezek után a férfi elkapta a tüntető lábát, és lerángatta a földre. A felvételen láthatjuk, ahogy néhányan a tömegből dühösen rugdosni kezdik őt.

A stúdióban Lunnon kifejtette, hogy a videó jól példázza azt, hogy a klímaváltozás milyen zavarokat fog okozni.

– És nem csak a közlekedésben – mondta. – Az energiaellátottságban és az élelmiszerellátás terén is. A boltok üresek lesznek. A villamos energiát lekapcsolják, és a közlekedés is szétesik.

A metróállomáson a dühös utasok egyre erőszakosabbá váltak. Az incidensről készült másik felvételen láthatjuk, amint egy férfi a földre lök egy másik embert, aki épp az Extinction Rebellion akcióját próbálja levideózni, és rugdosni kezdi őt.12 Később, a metróállomás előtt „egy piros dzsekis férfi behúzott egy nőnek, aki csak arra próbálta kérni az illetőt, hogy fejezze be az erőszakoskodást” – számolt be egy másik férfi a tévé riporterének.

A This Morning adásának vége felé a műsorvezetők furcsán kezdtek viselkedni: úgy tűnt, mintha egyetértenének Sarah Lunnonnal, az Extinction Rebellion képviselőjével a klímaváltozással kapcsolatban.

– Mindannyian nagyon aggódunk, és szeretnénk támogatni benneteket – mondta az egyik.

– Kétségkívül nagyon válságos a helyzet – tette hozzá a másik.

Várjunk csak! Hogyan? Nem értettem, mit mondanak. Ha a tévé műsorvezetői egyetértenek azzal, hogy a klímaváltozás óriási válságot okoz, ami „milliók halálát idézi elő”, hogy lehetnek azon felháborodva, hogy az utasok elkéstek a munkahelyükről?

A Sky News műsorvezetője hasonlóképpen reagált:

– Nem azt mondom, hogy nem érzem súlyosan aggasztónak a környezetünk állapotát. De annak a férfinak az egyéni fájdalmát, amit azért érzett, mert nem láthatta az apját… lehet, hogy nem érzem ezzel összemérhetőnek.

Hogyan is lehetne összehasonlítani az egyén csalódottságát a tömeges pusztulással, éhínséggel és éhhalállal? Ha „az élet a Földön pusztulóban van”, miért is érdekel bárkit, hogy valakit lefröcsköltek egy kis céklalével?

Még akkor is, ha a klímaváltozás milliárdok helyett „csak” milliók halálát fogja okozni, az Extinction Rebellion taktikájából egyetlen észszerű következtetést vonhatunk csak le, mégpedig azt, hogy nem voltak elég radikálisak.

Igazság szerint az ITV és a Sky News műsorvezetői nem Lunnon szélsőséges kijelentéseivel értettek egyet, csak annyit mondtak, hogy ők is osztoznak a klímaváltozással kapcsolatos aggodalmakban.

De akkor pontosan mit is értettek azon, hogy a klímaváltozás „nagy válságot jelent”? Ha nem egzisztenciális válságról van szó, ami az emberiség vagy legalábbis az emberi civilizáció létezését veszélyezteti, akkor pontosan milyen válságról beszélnek?

Abban a pillanatban, egy olyan tüntetés után, ami könnyen az Extinction Rebellion egyik aktivistájának és egy videósának az életébe is kerülhetett volna, belém nyilallt a felismerés, hogy tulajdonképpen senki nem szolgáltat különösebben jó választ ezekre a kérdésekre.

Azért írtam meg ezt a könyvet, mert úgy érzem, hogy a klímaváltozással és a környezetünkkel kapcsolatos párbeszéd az elmúlt években kontrollvesztetté vált, hasonlóan az Extinction Rebellion céklalével töltött tűzoltócsövéhez.

Az elmúlt harminc évben környezetvédelmi aktivistának vallottam magam. Kutatásokat végeztem, írtam környezeti témákkal kapcsolatban, és húsz éve foglalkozom a klímaváltozással is. Azért dolgozom, mert küldetésszerűen hiszek abban, hogy a természetes környezet védelmén túl, mindenki számára elérhetővé kell tenni az egyetemes jólét állapotát.

Fontos számomra, hogy pontosan átlássam a tényeket és a tudományos eredményeket. Hiszem, hogy a környezetvédelmi tudósok, újságírók és aktivisták kötelessége, hogy a környezeti problémákat őszintén és pontosan írják le, még akkor is, ha ezáltal mondanivalójuk hírértéke csökken vagy a nyilvánosság érdeklődésére kevésbé számíthat.

A környezettel kapcsolatos hírek – ideértve a klímaváltozás témáját is – sokszor tévesek, pedig óriási szükségünk lenne arra, hogy átlássuk, mi történik valójában.

Akkor kezdtem el írni ezt a könyvet, amikor elegem lett a túlzó, rémhírkeltő, szélsőséges nézetekből, melyek a legnagyobb ellenségei a pozitív, humanisztikus, józan környezettudománynak.

A könyvben leírt minden tényszerű adat, állítás és érv az elérhető leghitelesebb tudományos eredményeken alapul, ideértve a nagy tekintélynek örvendő Intergovernmental Panel of Climate Change, (IPCC, Éghajlatváltozási Kormányközi Testület), a Food and Agriculture Organization of the United Nations (FAO, Élelmezésügyi és Mezőgazdasági Világszervezet) és más tudományos szervezetek által értékelt kutatásokat is.

Az Apokalipszis SOHA kiáll a főáramú tudomány mellett azokkal szemben, akik a politikai spektrum jobb és bal oldalán tagadják a kutatások eredményeit.

A könyv arra a kérdésre is választ keres, hogy vajon miért vannak olyan sokan, akik fontos, de kezelhető környezeti problémák miatt a világvégét hirdetik; és az apokalipszis legelszántabb hírnökei miért ellenzik az összeomlás elkerülésére irányuló legjobb és legkézenfekvőbb megoldási lehetőségeket.

A könyv olvasása közben meg fogjuk érteni, hogy az emberiség nemcsak elpusztítja, hanem meg is menti a természetet. A világ különböző területeiről származó történeteken keresztül – melyek emberekről szólnak, illetve a fajokról és a környezetről, amelyet megmentettek – látni fogjuk, hogy a környezeti, energetikai és gazdasági fejlődés a valóságban mind egy egységes folyamat részei.

Végezetül, az Apokalipszis SOHA védelmébe veszi az úgynevezett főáramú etikai gondolkodást is. Erkölcsi alapot szolgáltat a humanizmus mind világi, mind vallási megközelítéséhez, az apokaliptikus környezetvédelem antihumanisztikus nézeteivel szemben.

Azt remélem, hogy a klímaváltozással és más környezeti problémákkal kapcsolatos, sokszor kaotikus és zavarba ejtő viták közepette létezik vágy arra, hogy szétválasszuk a tudományos tényeket a tudományos fantasztikumtól, és megpróbáljuk megérteni az emberiségben rejlő pozitív lehetőségeket. Az Apokalipszis SOHA erre tesz kísérletet.

1 Ez nem a világvége

1. Közel a vég

Ha 2018. október 7-én átfutottuk a világ két legolvasottabb újságjának weboldalát, szorongva olvashattuk, hogy közeleg a világvége. A The New York Times főcíme így szólt: „Egy fontos, klímával kapcsolatos jelentés szerint a krízis nagy eséllyel már akár 2040-ben is bekövetkezhet.” A feltűnő főcím alatti képen egy elpusztult állat csontjaival játszadozó, hat év körüli kisfiú volt látható.1 Ugyanezen a napon a The Washington Postban ez volt olvasható: „Az ENSZ kutatói szerint a világnak egy évtizednél nem sokkal több ideje van arra, hogy irányítása alá vonja a klímaváltozás folyamatát.”2

A fenti és más sajtótermékekben közölt történetek alapja az Éghajlatváltozási Kormányközi Testület (IPCC) által kiadott tematikus jelentés volt. Ez a szervezet az ENSZ 195 tudósából és más, a világ számos országából származó kutatóból áll, akiknek az a feladatuk, hogy értékeljék a klímaváltozással kapcsolatos kutatási eredményeket.

2019-ben újabb két IPCC által kiadott jelentés született meg, amelyek hasonlóképpen végzetes következményekről számoltak be, hangsúlyozva a természeti katasztrófák gyakoriságának növekedését, valamint a tengerszint emelkedésének, az elsivatagosodásnak és a talajeróziónak a problematikáját. Az enyhének mondható, 1,5 Celsius-fokos átlaghőmérséklet-emelkedés „hosszú távú és visszafordíthatatlan” károkat okoz majd, mondták, és a klímaváltozás negatív hatással van az élelmiszer-termelésre és a tájképre is. A The New York Times beszámolója szerint a bolygó felmelegedése az erőforrások csökkenését okozhatja, valamint „az áradások, az aszály, a viharok és az egyéb extrém időjárási jelenségek megzavarhatják, és idővel globálisan csökkenthetik a táplálékkészleteket”.3

A NASA egyik tudósa a táplálékrendszerek egyidejű, több kontinensre kiterjedő összeomlását jósolta: „Potenciálisan növekszik az esély arra, hogy egyszerre több kenyereskosarunk is kiürül. – nyilatkozta a The New York Timesnak. – Ezek most mind egy időben megtörténhetnek.”

Az IPCC 2019 augusztusában kiadott, klímaváltozással és a termőföldek állapotával kapcsolatos beszámolója, melyet ötvenkét országból több, mint száz szakértő állított össze, arra figyelmeztetett, hogy „a veszély megoldására gyorsan szűkül a tér”, és „a termőföldeket tízszer vagy akár százszor gyorsabban veszítjük el, mint ahogyan azok újratermelődhetnek”.4

A tudósok arra hívták fel a figyelmet, hogy a termelők nem lesznek képesek elég táplálékot előállítani a Föld lakossága számára. Egy mezőgazdasági szakember szerint „nehéz megjósolni, hogyan tudunk majd ellátni nyolcmilliárd embert, vagy akár ennek csak a felét is”.5

„Bizonyos mértékig képesek leszünk alkalmazkodni a problémához – nyilatkozta Michael Oppenheimer, az IPCC Princetoni Egyetemen dolgozó munkatársa. – De ez azon múlik, milyen mértékben csökkentjük az üvegházhatású gázok kibocsátását.” Amennyiben a kibocsátás 2050-ig nőni fog, akkor 2100-ra a tengerszint emelkedése valószínűleg meghaladja a 84 cm-t, amikor is „a probléma már túl nagy lesz ahhoz, hogy orvosolni lehessen”.6

Hozzáértők szerint a túlzott felmelegedés visszafordíthatatlan billenőpontok sorát indíthatja be. Például a tengerszint emelkedése lelassíthatja a víz áramlását az Atlanti-óceánban, ami a víz felszíni hőmérsékletének változásához vezethet.7

Az Északi-sark környékén Ausztrália méretével megegyező sarkvidéki jégpáncél olvadhat fel, ennek során 1400 gigatonna szén-dioxid szabadulna fel a légkörbe.8 Az Antarktiszon lévő gleccser bedőlhet az óceánba. Ha ez megtörténik, a tengerszint majd 4 métert emelkedhet.9

A légkör szén-dioxid-szintjének emelkedése nagymértékben megváltoztatja az óceánok vegyi összetételét, amely a kutatók szerint károsíthatja a tenger élővilágát, sőt, tömeges fajkihaláshoz is vezethet. A Nature című folyóiratban 2016-ban leközölt vizsgálat szerint a magasabb szén-dioxid-szint következtében a korallzátonyokon élő halfajok nem képesek megfelelően elrejtőzni a ragadozók elől.10

Sokan a klímaváltozást okolják a kaliforniai pusztító erdőtüzek miatt is. A tüzek okozta halálos áldozatok száma 2013-ban csupán 1 volt, míg ez a szám 2018-ra 100 áldozattal az egekbe szökött. A húsz legpusztítóbb kaliforniai erdőtűz közül tíz 2015 óta történt.11 Ma Kaliforniában az ötven évvel ezelőtti állapothoz képest két-három hónappal hosszabb az az időszak, amelyre jellemzők az erdőtüzek.12 A klímaváltozás miatt gyakoribbak lettek az aszályok, és a fák sebezhetőbbé váltak a betegségekkel és a fertőzésekkel szemben.

„Az erdőtüzeket a klímaváltozás teszi egyre súlyosabbá” – mondta Leonardo DiCaprio.13 „Így néz ki a klímaváltozás – tette hozzá Alexandria Ocasio-Cortez, kongresszusi képviselő.14 „Ez az általunk ismert Kalifornia halála” – összegezte a The New York Times rovatvezetője.15

2020 elején Ausztráliában több mint 135 bozóttűz keletkezett, melyeknek 34 személy és körülbelül egymilliárd állat esett áldozatul, valamint közel háromezer otthon semmisült meg.16

David Wallace-Wells Lakhatatlan Föld című könyve arra hívja fel a figyelmet, hogy 2 Celsius-fokos hőmérséklet-emelkedés hatására „a jégsapka elkezd összeomlani, további 400 millió ember fog vízhiánytól szenvedni, az Egyenlítő mentén fekvő nagyobb városok élhetetlenné válnak, és nyaranta az északabbra fekvő területeken is sokan fognak meghalni a hőség miatt”.17

„Jelenleg az a tét, hogy megfékezzük a változást annyira, hogy ne tűnjenek el civilizációk a Föld színéről – vallja Bill McKibben környezetvédelmi író és klímaaktivista. – De ebben a pillanatban olyan irányba haladunk, hogy ez nem fog sikerülni.”18

„A világ némely területein az országhatárok nem tudják majd ellátni funkciójukat – jelentette ki az IPCC egyik munkatársa. – Falak építésével meg lehet állítani tíz-, húszezer vagy akár egymillió embert, de tízmilliót már nem.”19

„2030 körül, azaz tíz éven, 250 napon és tíz órán belül olyan helyzetbe kerülünk, amely egy olyan, emberi irányításon kívül eső, visszafordíthatatlan láncreakciót indíthat be, ami valószínűleg a ma ismert emberi civilizáció végét fogja jelenteni – mondta a diák klímaaktivista, Greta Thunberg 2019-ben. – Nem akarom, hogy reménykedjetek. Azt akarom, hogy essetek pánikba.”20

2. Növekvő rugalmasság

2019 elején Alexandria Ocasio-Cortez, frissen megválasztott, huszonkilenc éves kongresszusi tag interjút adott a The Atlantic nevű lap tudósítójának. Ismertebb nevén AOC egy európai zöld megállapodásról, a Green New Dealről beszélt, amelynek fókuszában a klímaváltozáson kívül a szegénység és a szociális egyenlőtlenség témája állt. AOC nem értett egyet azokkal a kritikákkal, amelyek szerint az ügy túl sok pénzbe kerülne. „Tizenkét éven belül itt a világvége, ha nem foglalkozunk a klímaváltozás problémájával, és az a legfőbb gondotok, hogy fogjuk kifizetni?” – kérdezte.21

A következő napon az Axios nevű hírportál riportere több klímatudóst felhívott, hogy kikérje a véleményüket AOC azon állításáról, miszerint tizenkét éven belül vége lesz a világnak. „Ezek az előre meghatározott időkeretek mind baromságok – válaszolta Gavin Schmidt, a NASA klímatudósa. – Semmi különös nem történik, ha a »szén-dioxid-büdzsé« kimerül, vagy átlépünk bármely hőmérsékleti célt, amelyet kitűztetek. Csupán annyi, hogy a kibocsátás ára meredeken emelkedni fog.”22

Andrea Dutton, a Wisconsin-Madison Egyetem őséghajlat-kutatója a következőket mondta: „Valami okból a média rámozdult a 2030-as határidőre, feltehetően azért, mert úgy gondolták, hogy ezzel a fix dátummal könnyebben átmegy az az üzenet, hogy ez az idő nagyon hamar eljön, ezért sürgősen cselekednünk kell. Sajnos ez a beszámoló tartalmának teljes félreértéséhez vezetett.”23

2018-as beszámolójában és sajtóközleményében az IPCC igazából azt írta le, hogy ahhoz, hogy a hőmérséklet-emelkedést jó eséllyel 1,5 °C alatt tudjuk tartani az iparosodás előtti időkhöz képest, 2030-ra a szén-dioxid-kibocsátás mértékét 45 százalékkal csökkentenünk kell. Az IPCC nem állította, hogy ha a hőmérséklet több mint 1,5 °C-kal emelkedik, akkor eljön a világvége, vagy hogy a civilizáció összeomlik.24

A tudósok hasonlóképpen negatívan reagáltak az Extinction Rebellion szélsőséges állításaira. Ken Caldeira, a Stanford Egyetem légkörrel foglalkozó tudósa, aki az elsők közt szólalt fel az óceánok elsavasodásának veszélyeit illetően, hangsúlyozta, hogy míg sok fajt fenyeget a kihalás veszélye, a klímaváltozás nem veszélyezteti az emberiség fennmaradását.25

Kerry Emanuel, az MIT klímakutatója elmondta, hogy „nincs igazán türelmem az apokalipszist kiáltókhoz. Nem hiszem, hogy hasznos dolog (a jelenlegi helyzetet) apokaliptikusnak nevezni”.26

AOC egyik szóvivője a következőket nyilatkozta az Axiosnak: „Csűrhetjük-csavarhatjuk a szavak jelentését, hogy a krízis veszélyezteti-e valójában a létezésünket vagy kataklizmikus-e, a lényeg az, hogy sok (klímaváltozáshoz kapcsolódó) problémát látunk, amelyek hatással vannak az emberek életére.”27

De ha ez is a helyzet, a hatás eltörpül amellett, hogy 1920 óta 92 százalékkal csökkent a természeti katasztrófák okozta halálesetek évtizedekre vetített aránya. Az 1920-as években 5,4 millió ember halt meg természeti katasztrófák következtében, míg a 2010-es években ez a szám már csak 0,4 millió volt.28 Ráadásul a tapasztalt csökkenés mellett a Föld népessége közel megnégyszereződött.

Igazság szerint az elmúlt évtizedekben a gazdag és a szegény társadalmak is ellenállóbbá váltak a szélsőséges időjárási viszonyokkal szemben. A Global Environmental Change című lap 2019-ben leközölt egy fontos tanulmányt, melynek eredményei szerint mind a halálozási arány, mind a gazdasági károk 80-90 százalékkal csökkentek az elmúlt négy évtizedben (1980-tól napjainkig).29

Míg 1901 és 2010 között a tengerszint globálisan 19 cm-t emelkedett, az IPCC becslése szerint a vízszint emelkedése 2100-ra mérsékeltebb jóslatok alapján elérheti a 66 cm-t, míg a szélsőséges forgatókönyvek szerint ez a szám akár 83 cm is lehet.30 Még akkor is, ha ezekről a jóslatokról kiderülne, hogy erőteljesen alábecsülik a valós helyzetet, a tengerszint emelkedésének lassú üteme minden valószínűség szerint elegendő időt hagyna a társadalmaknak az alkalmazkodáshoz.

Vannak kedvező példák is a vízszint emelkedéséhez való alkalmazkodásra. Például Hollandia virágzó nemzetté vált annak ellenére, hogy területének egyharmada a tengerszint alatt fekszik. Vannak olyan részei, amelyek a földterület fokozatos süllyedésének köszönhetően teljes hét méterrel a tenger szintje alatt terülnek el.31

Mára az ember természetátalakító képessége sokkal nagyobb, mint bármikor ezelőtt. Napjainkban a bangladesi kormánynak holland szakértők segítenek, hogy felkészüljenek a vízszint emelkedésére.32

És mi a helyzet a tűzvésszel? Dr. Jon Keeley, a kaliforniai Földtani Intézet tudósa, aki az elmúlt negyven évet a téma kutatásával töltötte, a következőket mondta: „Megvizsgáltuk a klíma és a tűzvészek történetét az egész államban, és az állam területének túlnyomó részén, különösen a nyugati területeken, egyik évben sem találtunk semmilyen kapcsolatot az időjárás és a leégett terület nagysága között.”33

2017-ben egy Keeley által vezetett, kutatókból álló csapat lemodellezte az Egyesült Államok harminchét különböző régióját, és arra jutottak, hogy „az emberek nemcsak hogy befolyásolni tudják a tűz rendszerét, de a jelenlétükkel egyenesen ki tudják iktatni az időjárás hatásait”. Keeley és csapata szerint a tűzvészek gyakoriságára és erősségére nézve éves szinten egyedül két, statisztikailag szignifikáns faktort találtak, mégpedig a népsűrűséget és az erdő és a kigyulladt területek épületekhez való közelségét.34

Ami pedig az Amazonast illeti, ahogy erről a The New York Times helyesen tudósított, a (2019-es) tüzek nem a klímaváltozásnak tudhatók be.35

2020 elején kutatók megkérdőjelezték azt az elképzelést, miszerint a szén-dioxid-szint emelkedése miatt az óceánokban a korallzátonyokon élő halfajok nem képesek megfelelően elrejtőzni a ragadozók elől. A hét tudós, aki cikkét a Nature folyóiratban tette közzé, kétségbe vonta annak a tengerbiológusnak a tudományos hitelességét, aki három évvel korábban, 2016-ban a Science című folyóiratban ilyen állításokat tett. A vizsgálat után az ausztrál James Cook Egyetem kutatói arra jutottak, hogy a szóban forgó biológus a közölt eredményeit csupán kitalálta.36

Az élelmiszer előállítására vonatkozóan az Élelmezésügyi és Mezőgazdasági Világszervezet (FAO) állítása szerint a terméshozamok jelentős mértékben emelkedni fognak, nagyjából függetlenül attól, hogy a klímaváltozás melyik elképzelt forgatókönyv szerint zajlik majd.37 Ma az emberek tízmilliárd főre elegendő élelmiszert termelnek meg, ami 25 százalék felesleget jelent. Szakértők szerint ez a szám a klímaváltozás ellenére is emelkedni fog.38

A FAO rámutatott, hogy az élelmiszer előállítása inkább a traktorok, az öntözőrendszerek és a műtrágya elérhetőségén fog múlni, nem a klímaváltozással lesz összefüggésben. Pont úgy, ahogy az elmúlt száz évben alakult. Előrejelzésük szerint a technikai fejlesztéseknek köszönhetően még a legszegényebb területeken (pl. Afrika Szaharától délre fekvő területein) élő földművesek is 40 százalékos hozamnövekedésre számíthatnak.39

Az IPCC a negyedik értékelő beszámolójában előrevetítette, hogy 2100-ra a világgazdaság a mostani állapothoz képest három-hatszorosára fog növekedni, és hogy a magas hőmérséklet-emelkedéshez (4 °C) való alkalmazkodás költségei a GDP-t csak 4,5 százalékkal csökkentik majd.40

Ez vajon tényleg a világvége?

3. Apokalipszis ma

Ha bárki szeretné személyesen és testközelből megnézni a világvégét, nem kell mást tennie, mint hogy meglátogatja a Kongói Demokratikus Köztársaságot Közép-Afrikában.41 Kongóban valahogy megfelelő perspektívába kerülnek a nyugati világ apokaliptikus, klímaváltozással kapcsolatos próféciái. 2014 decemberében érkeztem oda azzal a céllal, hogy megvizsgáljam a fatüzelés széleskörű alkalmazásának hatását az emberek és a vadvilág, különösképpen a legendás hegyi gorillák életére.

Ahogy átléptem a határt a szomszédos Ruandából és megérkeztem a kongói Goma városába, perceken belül megrökönyödve tapasztaltam az extrém szegénység és káosz jeleit: az óriási kátyúkkal tarkított utakon, a mellettünk elhúzó motorbiciklik kormányán két év körüli gyerekek lógtak egyensúlyozva; az emberek bádogtetejű kunyhókban éltek; rácsos ablakú, apró buszokba tömörülve utaztak, mint a börtönlakók; mindenhol szemét vett minket körül; az utak mentén óriási kupacokban állt a megszilárdult láva, a földfelszín alatt dúló vulkanikus tevékenységre emlékeztetve bennünket.

Az 1990-es és a korai 2000-es években Kongó a Nagy Afrikai Háború epicentruma volt. Ez a háború volt a legpusztítóbb viszály a II. világháború óta, amelyben kilenc afrikai ország vett részt. A harcokkal együtt járó betegségek és az éhínség három-ötmillió ember halálát okozta. További kétmillió ember otthona elhagyására kényszerült, vagy a szomszédos országokban kért menedéket. Különféle fegyveres csoportok több százezer embert – férfiakat és nőket, felnőtteket és gyerekeket egyaránt – megerőszakoltak, néha akár több alkalommal is. 42

Amíg Kongóban voltunk, többször láttuk, ahogy kószáló fegyveres katonák betörtek a falvakba, és macsétájukkal megölték az ott élőket, köztük gyerekeket is. Voltak, akik ezekért az akciókért az Ugandából átszivárgó, al-Shabaab nevű terrorista csoportot tették felelőssé, de a támadásokat senki nem vállalta magára. Az erőszak nem volt köthető semmilyen katonai vagy stratégiai célhoz. A nemzeti katonaság és rendőrség, valamint az Egyesült Nemzetek békefenntartó erői, körülbelül hatezer katona, vagy nem tudtak, vagy nem akartak semmit tenni a terrorista támadásokkal szemben.

„Ne utazz oda! – írták nyersen az USA külügyminisztériumának weboldalán Kongóról. – Az erőszakos bűncselekmények, mint a fegyveres rablás, a fegyveres betörés és a fenyegetés bár nem olyan gyakoriak, mint a kisebb bűnügyek, de nem is ritkák, és a helyi rendőrség nem rendelkezik megfelelő erőforrásokkal ahhoz, hogy hatékonyan fellépjenek a komolyabb bűncselekményekkel szemben. A támadók gyakran rendőrnek vagy biztonsági embereknek álcázzák magukat.”43

Az ok, ami miatt mégis biztonságban éreztem magam, amikor Kelet-Kongóba utaztam, sőt, a feleségemet, Helent is magammal vittem, az volt, hogy a színész Ben Affleck többször is ellátogatott ide, és alapított egy, a gazdasági fejlődést támogató jótékonysági szervezetet is. Ha Kelet-Kongó elég biztonságos egy hollywoodi sztár számára, miért ne lenne az nekünk is?

A biztonság kedvéért szerződtettem Affleck idegenvezetőjét, tolmácsát és „ezermesterét”, Caleb Kabandát. Caleb Kongó szülötte, és az a hír járja róla, hogy vigyáz az ügyfeleire. Érkezésünk előtt telefonon egyeztettünk. Elmagyaráztam neki, hogy az energiahiány és a természetvédelem közötti kapcsolatot szeretném vizsgálni. Caleb Goma városáról, Kongó Észak-Kivu tartományának fővárosáról, a hatodik legsűrűbben lakott kongói városról mesélt, majd megkérdezte: „El tudod képzelni, hogy egy közel kétmillió lakosú város energiaellátás szempontjából kizárólag fatüzelésre támaszkodjon? Elképesztő!”

Kelet-Kongó lakosságának 98 százaléka elsősorban fával vagy szénnel főz. Kongó egészére vetítve, ez a közel kilencvenkét milliós lakosú ország 90 százalékára igaz, és ötből csak egy ember használ villamos áramot bármire is.44 45 Az egész országnak csak 1500 megawatt villamos energia áll rendelkezésére, ami annyi, amennyire egy fejlett országban egy egymillió lakosú városnak szüksége van.46

A főút, amin Calebbel Gomából megközelítettük a Virunga Nemzeti Park körül élő közösségeket, nemrégiben kapott szilárd burkolatot, de körülbelül ennyi volt a környék teljes infrastruktúrája. A legtöbb helyen csak földút volt. Amikor esett, az utakat elárasztotta a víz, függetlenül attól, hogy milyen volt a burkolat, mivel az árvízvédelem sehol nem volt megoldott. Ugyanez történt a környező otthonokkal is. Erről eszembe jutott, hogy a fejlett országokban mi mennyi mindent természetesnek veszünk. Gyakorlatilag megfeledkezünk arról, hogy egyáltalán létezik vizesárok, csatorna és vízelvezető, ami összeszedi és elvezeti az otthonunktól a vizet.

Vajon a klímaváltozásnak köze lehet a Kongóban jelenleg tapasztalható viszályokhoz? Ha igen, akkor vannak más tényezők is, amelyek többet nyomnak a latban. Egy kutatókból álló nagy csoport 2019-ben a klímaváltozással kapcsolatban azt állította, hogy az „hatással volt az országokban tapasztalt fegyveres konfliktusokra”. Azonban véleményük szerint más hajtóerők, például az alacsony társadalmi-gazdasági fejlettség és az állam cselekvőképességének hiánya jóval nagyobb befolyással bírnak.47

Kongó kormánya alig működik. A biztonság és a fejlesztések terén az emberek teljesen magukra maradtak. Az évszaktól függően a földműveseknek a túl sok esővel vagy az aszállyal is meg kell küzdeniük. Az elmúlt időszakban két-három évente árvíz is sújtotta a területeket, amik rendszeresen elpusztították az otthonokat és a gazdaságokat.

A Peace Research Institute Oslo (Oszlói Békekutató Intézet) kutatói megállapították, hogy a demográfiai és környezeti tényezőknek nagyon csekély hatásuk van a polgári konfliktusokra.48 Az IPCC egyetértett ezzel. „Szilárd bizonyítékunk van arra, hogy a természeti katasztrófák világszerte elmozdítják a lakóhelyükről az embereket, de arra már ritkán találunk bizonyítékot, hogy a jelenség közvetlen oka a klímaváltozás vagy a tenger szintjének emelkedése lenne.”49

Az infrastruktúra és a tiszta víz hiánya növeli a betegségek gyakoriságát. Ennek eredményeképpen Kongóban világviszonylatban is vezető helyen áll a kolera, a malária, a sárgaláz és más, megelőzhető betegségek előfordulási aránya.

„Az alacsony GDP a legfontosabb előrejelzője a fegyveres harcoknak – írták az oszlói kutatók, akik még azt is hozzátették: – Kutatási eredményeink rávilágítottak arra, hogy a kevesebb erőforrás kevésbé befolyásolja az összecsapások előfordulását az alacsonyabb bevételű államokban, mint a gazdagabbakban.”50

Ha az erőforrások mennyisége határozná meg egy nemzet sorsát, akkor a kevés erőforrással bíró Japán szegénységben élne és háborúk dúlnának a határain belül, míg Kongó gazdag lenne és békében élne. A területén található földek, ásványi anyagok, erdők, olaj és földgáz tekintetében Kongó elképesztően gazdag.51

Több oka is van annak, hogy Kongó ennyire nem működik megfelelően. A területe óriási – méretét tekintve Algéria mögött a második legnagyobb ország Afrikában –, és nagyon nehéz egységes államként kormányozni. A belgák gyarmatosították, akik aztán anélkül menekültek el az országból az 1960-as évek elején, hogy erős állami intézményeket, például független bíróságot vagy katonaságot hoztak volna létre.

Túlnépesedett-e az ország? Kelet-Kongó lakossága az 1950-60-as évek óta megkétszereződött, de a kérdés eldöntéséhez a legfontosabb tényező, amit figyelembe kell vennünk a technológiával kapcsolatos: ugyanazon a földterületen sokkal több élelmiszert tudnának előállítani, és ezáltal több ember megélhetését biztosítani, ha lennének utak, és több műtrágya és munkagép állna rendelkezésre.

Kongó a földrajzi adottságok, a gyarmatosítás és a gyarmati rendszer utáni borzalmas kormányok áldozata. Gazdaságának értéke a 2001-es 7,4 milliárd dollárról 2017-re 38 milliárd dollárra nőtt,52 de az éves egy főre jutó átlagjövedelem – 560 dollár – az egyik legalacsonyabb a világon.53 Ez sokakat arra enged következtetni, hogy a pénz nagy részét, amelynek az emberek életét kellene támogatnia, ellopják.

Az elmúlt húsz évben a szomszédos Ruanda kormánya ásványi anyagokat tulajdonított el Kongótól, és sajátjaként bocsátotta exportra. Szakértők elmondása szerint azért, hogy tevékenységéről elterelje a figyelmet, a ruandai kormány pénzzel támogatta a kelet-kongói kevésbé látványos konfliktusokat.54

A 2006-os szabad választások reményre adtak okot az új miniszterelnök, Joseph Kabila megválasztásával, de ő is ugyanolyan korruptnak bizonyult, mint elődei. 2011-es újraválasztása után még 2018-ig volt hatalmon, amikor is utódjául egy olyan jelöltet iktatott be, aki a szavazatok csupán 19 százalékát kapta meg, az ellenzéki jelölt 59 százalékával szemben. Ebből arra lehet következtetni, hogy Kabila és a törvényhozó testületben helyet foglaló szövetségesei a háttérből irányítják az országot.55

4. Nem fognak milliárdok meghalni

2019 októberében Emma Barnett, a BBC 2 csatorna Newsnight című műsorában azt a kérdést tette fel Sarah Lunnonnak, az Extinction Rebellion szimpatikus és együttérző szóvivőjének, hogy az általa képviselt szervezet mivel indokolja azt, hogy oly mértékben felborította a londoniak életét.

– Az, hogy a történteknek mi vagyunk az oka, nagyon-nagyon megrendít – mondta Lunnon, kezét ismét a szívére szorítva. – Nagyon kellemetlenül érzem magam attól a tudattól, hogy felborítom mások életét. És nagyon haragszom és dühös vagyok amiatt, hogy az elmúlt harminc év tehetetlensége oda vezetett, hogy csak oly módon tudjuk felhívni a figyelmet a klímaváltozás problémájára, ha ehhez hasonló megmozdulásokat szervezünk. Ha nem cselekszünk és tiltakozunk így, senki nem vesz rólunk tudomást.56

Barnett ekkor a Lunnon mellett helyet foglaló férfi, Myles Allen klímakutató és az IPCC beszámolóírója felé fordult:

– Az Extinction Rebellion (Kihalás Lázadás) név önmagában is azt sugallja, hogy ki fogunk pusztulni – mondta Barnett. – Roger Hallam, a három alapító tag egyike augusztusban ezt mondta: „Ebben az évszázadban hatmilliárd ember fog éhen- vagy más módon meghalni, vagy lesz erőszakos tettek áldozata.” Ezt a kijelentést ugye semmilyen tudományos eredmény nem támasztja alá?

Allen válasza erre a következő volt:

– Több tudományos vizsgálat is van, ami alátámasztja azt, hogy milyen számottevő kockázatot jelent, ha tovább folytatjuk a …

– De nem hatmilliárd ember. Nincsenek tudományos eredmények, amelyek alátámasztják ezt az óriási számadatot, ugye? – kérdezett vissza Barnett.

Az Extinction Rebellion képviselője, Lunnon nem hagyta, hogy Allen válaszoljon.

– Több kutató is rámutatott arra, hogy ha elérjük a négy Celsius-fokos hőmérséklet-emelkedést, ami felé jelenleg haladunk, akkor nem belátható, hogyan fog a bolygó nemhogy egy-, de félmilliárd embert életben tartani. És ez hat és fél milliárd ember halálát jelenti.

Barnett bosszúsan vágott közbe:

– Elnézést – mondta, szavait Myleshoz intézve. – Tehát tudományosan egy olyan állítás mellé tud állni, hogy még ebben az évszázadban szembesülnünk kell hatmilliárd ember lemészárlásával, éhínségével és halálával? Csak mert akkor jobb, ha ezzel tisztában vagyunk.

– Nem – válaszolta Allen. – Tudósként csak annyit tehetünk, hogy figyelmeztetjük az embereket a lehetséges következményekre, melyekkel szembe kell nézniük. Őszintén szólva a legkézenfekvőbb kockázat, amelyről beszélni lehet – amellyel én is foglalkozom –, az, hogy az időjárás rendszere hogyan reagál az üvegházhatású gázokra. Annak kockázatát már nehezebb előre jelezni, hogy az emberek hogyan reagálnak majd arra, ha elveszítik a gyerekként megszokott időjárási viszonyokat… Tehát azt gondolom, hogy magáról a klímaváltozásról legalább annyi szót kell ejteni, mint annak a kockázatáról, ahogy az emberek reagálnak majd a klímaváltozásra.

– De azért az fontos – erősködött tovább Barnett –, hogy ha semmilyen tudományos bizonyíték nincsen, amivel alátámaszthatnák ezeket az állításokat, akkor érthető módon néhányan, akik egyébként szimpatizálnak az Önök munkájával, úgy érzik, hogy félelemkeltéssel próbálnak hatni az emberekre. Például Roger Hallam (az Extinction Rebellion egyik alapítója) azt is mondta, hogy a gyerekeink tíz-tizenöt év múlva meg fognak halni.

– Elveszítjük az általunk ismert időjárást! – szólt közbe Lunnon. – A mezőgazdaság egésze és a táplálékunk előállítása arra az időjárásra támaszkodik, amely az utóbbi tízezer évben jellemző volt. Ha az időjárás nem kiszámítható, nem lesz kiszámítható táplálékforrásunk sem. Azt kockáztatjuk, hogy egyidejűleg több területen is üresen áll majd a világ globális kenyereskosara. És ez táplálékhiányt jelent!

– Roger Hallam valóban azt mondta – válaszolta erre Barnett –, hogy a gyerekeink tíz-tizenöt éven belül halottak lesznek.

– Az is teljesen elképzelhető, hogy nemcsak a táplálékforrásainkat veszítjük el, hanem az energiahordozókat is – folytatta Lunnon.
– Jelen pillanatban Kaliforniában milliók maradtak áram nélkül.

2019 novemberének végén interjút készítettem Lunnonnal. Egy órán keresztül beszélgettünk, majd utána többször e-maileztünk is egymással. Ezekben az üzenetekben Lunnon tisztázta nézeteit.

„Nem azt mondom, hogy emberek milliói fognak meghalni” – írta. Tehát nem arról van szó, hogy Sarah Lunnon szerint milliók fognak elhalálozni. A tudomány az, ami négy Celsius-fokos hőmérséklet-emelkedést jósol, és például Kevin Anderson a Tyndall Centerből és Johan Rockström Potsdamból azt állítják, hogy a hőmérséklet ilyen mértékű emelkedése összeegyeztethetetlen a jelenlegi civilizációkkal. Johan azt nyilatkozta, nem tudja elképzelni, hogy négy Celsius-fokos emelkedésnél a Föld hogyan tudna ellátni egymilliárd, vagy akár csak félmilliárd embert.57

Lunnon fenti állításában a Guardian 2019 májusi cikkére hivatkozott, amelyben Rockströmöt idézték, aki a következőt mondta: „Nehéz elképzelni, hogyan tudnánk ellátni élelemmel egymilliárd, vagy akár csak félmilliárd embert négyfokos hőmérséklet-emelkedés esetén.”58

Rámutattam arra, hogy egyik IPCC-beszámolóban sem volt soha semmi, ami olyasmit sugallna, amit ő Andersonnak és Rockströmnek tulajdonít.

És miért is támaszkodnánk két kutató spekulációira az IPCC eredményei helyett? „Ez nem arról szól, hogy melyik tudományos álláspont mögé állunk – mondta Lunnon. – Hanem arról, hogy szembenézünk-e a kockázatokkal. És az IPCC beszámolói bemutatják a különböző lehetséges pályákat, amelyeken haladhatunk, és ezek közül néhány nagyon zord és sivár.”59

Azért, hogy a mélyére nézhessek a „milliárdok fognak meghalni” állításnak, telefonos interjút készítettem Rockströmmel. Kérdésemre azt válaszolta, hogy a Guardian riportere félreértette őt. Igazából a következőt mondta: „Nehéz megmondani, hogyan fogunk ellátni nyolcmilliárd embert, vagy akár annak csak a felét is”, vagyis nem egymilliárdról beszélt. Rockström azt állította, hogy addig nem vette észre az elírást, amíg én el nem küldtem neki e-mailben, és hogy azonnal kérte a hiba kijavítását, amit a Guardian meg is tett 2019 végén. De Rockström még így is négymilliárd ember halálát vetítette előre.60

– Nem látok tudományos bizonyítékot arra, hogy egy, a mostaninál négy fokkal melegebb bolygó hogyan tudna eltartani nyolcmilliárd embert – mondta. – Ez, az én meglátásom szerint, egy tudományosan alátámasztott kijelentés, mivel egyáltalán nincs bizonyítékunk arra, hogy tiszta vizet, táplálékot vagy menedéket tudunk biztosítani a világ jelenlegi, nyolcmilliárd fős lakosságának egy négy fokkal melegebb bolygón. Továbbá a szakértői véleményem az, hogy még az is kérdéses, hogy ennek a felét, tehát négymilliárd embert el tudunk-e látni.61

– De az IPCC valóban előre jelezte-e, tudományos kutatásokkal alátámasztva, hogy csökkenni fog a megtermelt táplálék mennyisége?

– Legjobb tudomásom szerint ők nem mondanak semmit arról, hogy milyen mértékű hőmérséklet-emelkedésnél, mekkora népességet tudunk táplálékkal ellátni – válaszolta Rockström.62

– Vizsgálta egyáltalán valaki a négyfokos hőmérséklet-emelkedés hatását a rendelkezésre álló táplálék mennyiségére vonatkozóan? – kérdeztem.

– Jó kérdés. Be kell valljam, hogy én még nem hallottam ilyen kutatásról – válaszolta Rockström, aki foglalkozása szerint agrármérnök. – Nagyon érdekes és fontos kérdésnek tűnik.63

Valójában létezik ilyen kutatás, sőt, kettőt ebből Rockström kollégái a Potsdam Intézetben folytattak le. Ezek azt mutatták ki, hogy még négy-öt fokos hőmérséklet-emelkedés mellett is növekedhet az élelmiszer-termelés az iparosodás előtti mértékhez képest.64 Ezenkívül arra is fény derült, hogy a technológiai fejlődés (mint például a műtrágya használata, az öntözés és a gépesítés) többet nyom a latban, mint a klímaváltozás.

Érdekes módon a beszámolóban az is szerepel, hogy a klímaváltozásra vonatkozó irányelvek nagyobb valószínűséggel hatnak kedvezőtlenül az élelmiszer-termelésre és növelik a vidéki szegénység mértékét, mint a klímaváltozás maga. A beszámoló szerzői által említett „klíma-irányelvek” alkalmazásával megnövekedne az energia ára, és a felhasznált bioenergia mennyisége (bio tüzelőanyagok és biomassza égetése), ami pedig csökkentené a termőföldek területét, és megemelné az élelmiszerek árát. Az IPCC ugyanerre a következtetésre jutott.65

Ehhez hasonlóan, az Élelmezésügyi és Mezőgazdasági Világszervezet (FAO) arról nyilatkozott, hogy az élelmiszer-termelés 2050-re 30 százalékkal növekedni fog, ha csak be nem vezetik a „Fenntartható szokások”-nak keresztelt forgatókönyvet, amely esetben ez az emelkedés csupán 20 százalékos lenne.66 A technológiai fejlődés hatása minden esetben jelentősen felülmúlja a klímaváltozás következményeit, a FAO minden egyes forgatókönyve szerint.

5. A nagy konfliktusok kisebb része

2006-ban a boulderi Colorado Egyetem harminchét éves politológia professzora workshopot szervezett a világ harminckét vezető szakemberének, hogy megvitassák, vajon az ember okozta klímaváltozás súlyosabbá, gyakoribbá vagy költségesebbé teszi-e a természeti katasztrófákat. A professzor, Roger Pielke Jr. közösen vezette a workshopot egy kollégájával, Peter Höppével, aki abban az időben a Munich Reinsurance (müncheni viszontbiztosító társaság) geokockázati részlegét vezette. Ez a cég biztosító társaságok számára nyújt viszontbiztosítást, így erőteljes anyagi érdeke fűződik ahhoz, hogy kiderítse, vajon a globális felmelegedés rontani fog-e a természeti katasztrófák kimenetelén.

Ha létezik sztereotípiája a boulderi környezettudományi professzoroknak, Pielke tökéletes példája ennek. Túrabakancsot és kockás flanelinget visel. Megszállott túrázó, síel és futballozik. Liberális, világi és demokratikus beállítottságú. „Írtam egy könyvet a karbonadó bevezetésének fontosságáról – jelentette ki. – Nyilvánosan támogatom az EPA Obama elnök által előterjesztett karbonszabályozását, és nemrégiben adtam ki egy másik könyvet, amellyel határozottan kiállok az IPCC katasztrófákra és klímaváltozásra vonatkozó tudományos értékelései mellett.”67

A csoport Münchentől nem messze, a németországi Hohenkammerben gyűlt össze. Pielke nem gondolta volna, hogy konszenzusra fognak jutni, mivel a résztvevők között voltak környezetvédelmi aktivisták és klímaszkeptikusok is. „De legnagyobb meglepetésünkre és óriási örömünkre – mondta Pielke –, a workshopon részt vevő harminckét ember mindegyike – tudományos szakemberek, valamint privát szektorból érkező és érdekvédelmi csoportok szakértői – egyetértettek a természeti katasztrófákra és a klímaváltozásra vonatkozóan megfogalmazott huszonkét állítással kapcsolatban.”68

A kiadott Hohenkammer Nyilatkozatban a szakértők egyöntetűen megfogalmazták, hogy a klímaváltozás jelensége valós, és az emberek jelentősen hozzájárulnak annak kialakulásához.69 A résztvevők abban is egyetértettek, hogy minél több embert és vagyontárgyat ér kár, annál magasabb lesz a természeti katasztrófák ára, de ez nem jelenti azok súlyosbodását.

Pielke a diákjainak azzal illusztrálja ezt az elvet, hogy megmutat nekik két fényképet: az egyik 1926-ban készült Miami Beach-ről, a másik pedig 2006-ban. 1926-ban Miami Beach-en egyetlenegy toronyház állt, amely ki volt téve a hurrikánok pusztításának. 2006-ra több tíz toronyház épült ott, amelyeknek a szélsőséges időjárási viszonyok miatt betörhetett az ablaka, vagy eláraszthatta őket a víz. Pielke bemutatja a hurrikánok emelkedő, inflációhoz igazított költségét az Egyesült Államokban, amely az 1900-as évekbeli elhanyagolható értékhez képest 2005-re – amikor a Katrina hurrikán lesújtott New Orleans-ra – 130 milliárd dollárra emelkedett.70

Ezután Pielke felvázolja az ugyanarra az időszakra vonatkozó, standardizált hurrikánkárok adatait. A standardizálás azt jelenti, hogy Pielke és kollégái a kár adatait hozzáigazították az Egyesült Államok partvidékein történő nagymérvű fejlesztésekhez, például ahhoz, ami Miamiban 1900 óta tapasztalható volt. Ahogy ezeket az adatokat összevetették, máris nem volt emelkedő tendencia a költségekben.71

A standardizált, hurrikán okozta költségek változatlan szintje összhangban van az Egyesült Államokban nyilvántartott hurrikánok partot érésével, ami megerősíti a Pielke és kollégái által közzétett adatokat. Az ő eredményeik néhány erőteljes kiugrást is mutatnak a hurrikánok okozta károkat illetően, ideértve az 1926-os, inflációhoz igazított és fejlesztésekhez standardizált 200 milliárd dolláros költséget, amikor négy hurrikán pusztított az USA partvonala mentén, ezzel meghaladva a 2005-ös, 145 milliárd dolláros károkat.72 Míg 1900 és 1959 között Floridában tizennyolc jelentősebb hurrikán fordult elő, 1960 és 2018 között csak tizenegy hasonló eset volt.73

Az USA helyzete vajon egyedi? Egyáltalán nem az. Pielke elmondása szerint „más tudósok hasonló elemzéseket végeztek a standardizált ciklonkárokat illetően Latin-Amerikában, a Karib-tengeren, Ausztráliában, Kínában, és az indiai Andhra Pradesh régióban is. A standardizált károkat nézve egyik esetben sem találtak semmiféle emelkedő tendenciát”.74

Ez nem csak a hurrikánok esetében van így. „Rendkívül kevés bizonyíték van arra, hogy a hurrikánok, árvizek, tornádók vagy aszály előfordulása vagy erőssége megnövekedett volna az Egyesült Államokban vagy világszerte – írta a későbbiekben a professzor. – Sőt, elmondhatjuk, hogy a szélsőséges időjárási jelenségeket illetően szerencsés időszakban élünk.”75

Az IPCC ugyanerről így számol be: „A gazdasági csapások okozta veszteségek hosszú távú, vagyoni helyzethez és népességnövekedéshez igazított tendenciái nem tulajdoníthatók kizárólag a klímaváltozásnak – állítja az egyik, szélsőséges időjárásról készült beszámolójuk. – De hogy a klímaváltozásnak lehet ebben szerepe, azt nem zárhatjuk ki teljesen.”76

Pielke kiemeli, hogy a klímaváltozás hozzájárulhat szélsőséges időjárási jelenségek kialakulásához. „Például – mondja –, a közelmúltban végzett kutatások eredményei azt sugallják, hogy az Egyesült Államok nyugati területein tapasztalt, lokális felmelegedés kapcsolatban állhat az egyre gyakoribbá váló erdőtüzekkel.”77

De a klímaváltozás egyelőre nem eredményezte a különféle szélsőséges időjárási formák előfordulási gyakoriságának vagy erősségének növekedését. Az IPCC „megállapította, hogy kevéssé bizonyítható, hogy extrém növekedés lenne tapasztalható az áradások, aszályok, hurrikánok vagy tornádók gyakoriságában vagy intenzitásában – magyarázta Pielke. – Több hőhullám és heves esőzések voltak tapasztalhatók, de ezek a jelenségek nem növelik jelentősen a katasztrófa költségeit”.78

Az, hogy egyes nemzetek milyen mértékben vannak kitéve az árvizeknek, leginkább attól függ, hogy központilag mennyire fejlett a vízellátás és az árvízvédelem a régióban, mint például az én szülővárosomban, a kaliforniai Berkeley-ben, vagy mennyire fejletlen, mint például Kongóban.79

Amikor hurrikán csap le Floridára, nem biztos, hogy bárkit is megöl, de ha ugyanaz a vihar eléri Haitit, az akár azonnal ezrek életébe kerülhet, akik megfulladnak vagy belehalnak a helyzet nyomán kitörő járványokba, például a kolerába. A különbség csak annyi, hogy Florida egy gazdag ország része, ahol az épületek és az utak meg vannak erősítve, az időjárás-előrejelzés fejlett, és jól működik a vészhelyzetkezelés. Ezzel ellentétben Haiti szegény ország, amelynek infrastruktúrája és védelmi rendszerei fejletlenek.80

„Gondoljunk bele abba, hogy 1940 óta az Egyesült Államokban 3322 ember halt meg az ebben az időszakban partot ért 118 hurrikán következtében – írta Pielke. – De amikor 2004 karácsony másnapján szökőár csapott le Délkelet-Ázsiára, akkor ott több mint 225 ezer ember vesztette életét.”81

Bárki, aki azt gondolja, hogy a klímaváltozás több milliárd ember halálát és civilizációk összeomlását okozhatja, meglepődhet azon, hogy az IPCC-beszámolók egyike sem ír apokaliptikus forgatókönyvekről. Az IPCC sehol nem beszél olyasmiről, hogy az olyan fejlett országok mint az USA, Kongóhoz hasonló „klímapokollá” válhatnak. A közélelmezésünk, az elektromos ellátottságunk és az úthálózataink a felmelegedés elképzelhető legsúlyosabb mértéke esetén is működni fognak.

Mi a helyzet Michael Oppenheimer, az IPCC munkatársának kijelentésével, amely szerint a 84 cm-es tengerszint-emelkedés kezelhetetlen problémát jelentene?82

Hogy megértsem az érvelését, felhívtam őt telefonon.

– Hiba került a riporter által megfogalmazott cikkbe – mondta. – Őhozzá valahogy 84 cm jutott el. Az újságíró az IPCC Representative Concentration Pathway 8.5 (A koncentrációváltozás reprezentatív pályája 8.5) című beszámolójában meghatározott tengerszint-növekedésre alapozott, mely a klímaváltozás óceánokra és krioszférára tett hatásairól szól (Report on the Ocean and Cryosphere in a Changing Climate). A valós szám 1,1 méter, azaz 110 cm.”83

Megkérdeztem Oppenheimertől, mi a véleménye arról, hogy olyan országok, mint Banglades, miért nem tudják elérni azt, amit Hollandia el tudott.

– Hollandia a világháborúk és a gazdasági válság miatt sokáig nem foglalkozott azzal, hogy megerősítse a gátrendszerét – válaszolta –, így egészen a végzetes kimenetelű, 1953-as áradásig nem kezdtek bele a modernizálásba.84

Az 1953-as árvízben több mint 2500-an meghaltak. Ez arra ösztönözte a hollandokat, hogy újjáépítsék a gát- és csatornarendszerüket.

– Az emberiség nagy része nem engedheti meg magának az ilyenfajta luxust – folytatta Oppenheimer –, így a legtöbb helyen az épületek megemelésével, vagy elárasztható házak építésével védekeznek az árvízzel szemben. Vagy egyszerűen csak elmenekülnek.85

– 2012-ben – magyarázta Oppenheimer –, miután a Sandy hurrikán lecsapott, az emberek elhagyták New Yorkot. Én ezt a problémát nem nevezném kezelhetetlennek. Átmenetileg kezelhetetlen. Úgy értem, hogy ha a tengerszint emelkedése megközelítené a 120 cm-t, akkor a társadalmak világszerte nem tudnák megőrizni mai formájukat. Bangladesben az emberek valószínűleg elhagynák a tengerpartot, és megpróbálnának beköltözni Indiába.86

– De azok a kisebb gazdák, akik Banglades alacsonyabban fekvő tengerpartjain élnek, évente milliószám költöznek be a városokba – mutattam rá. – A „kezelhetetlen” kifejezés vajon nem maradandó társadalmi összeomlást sugall?

– Amikor az emberek gyakorlatilag valamilyen kényszer hatására hoznak döntéseket, én azt nevezem „kezelhetetlen helyzetnek”. Az ilyen helyzet gazdasági összeomláshoz, a stabil megélhetés lehetőségének felborulásához, a saját jövőnk feletti kontroll elvesztéséhez és emberek halálához vezet. Persze érvelhetünk azzal, hogy a helyzetek idővel kezelhetővé válnak. A katasztrófából fel lehet épülni. De azok, akik belehaltak, soha nem jönnek vissza.87

Másképp fogalmazva, az Oppenheimer által „kezelhetetlennek” mondott, a tengerszint emelkedése által okozott problémák már napjainkban is előforduló helyzetek, amelyekből a társadalmak felépülnek, és amelyekhez alkalmazkodni képesek.

6. Fejlődés › Klíma

Kongó gazdasági elmaradottságának egyik oka az, hogy a hatalmon lévő kormány a világ legkorruptabb kormányainak egyike.88 Egyszer megállított bennünket egy rendőr. Én hátul ültem, Caleb pedig elöl, a sofőr mellett. Ahogy a rendőr bekukucskált a kocsiba, Caleb kissé felé fordult és mogorva tekintettel nézett rá. Ezek után a rendőr megnézte a vezető papírjait és továbbintett minket.

– Hát ez meg mi volt? – kérdeztem.

– Valami hibát keresett, hogy megvesztegetésre késztessen bennünket – magyarázta Caleb. – De ránéztem azzal a „bizonyos tekintettel”.

Caleb bevallotta, hogy sok más kongóihoz hasonlóan, ő is imádja a 24 című amerikai tévésorozatot, ami arról szól, hogy egy CIA-ügynök hogyan küzd meg a terroristákkal.

– Kongóban mindenki imádja Jack Bauert! – mondta Caleb, és ezalatt a kanadai színész, Kiefer Sutherland által megformált CIA-ügynököt értette.

Megkérdeztem Calebtől, hogy a kongóiak jobban szeretik-e Ben Afflecket, aki nemcsak hogy jóval híresebb, mint Sutherland, de még támogatja is Kongót. Caleb egy pillanatra elgondolkodott.

– Itt nem – válaszolta. – Kongóban Jack Bauer híresebb. Ha Kiefer Sutherland ellátogatna Kongóba és tartana egy sajtótájékoztatót, ahol azt követelné, hogy az összes fegyveres csoport huszonnégy órán belül hagyja abba a harcot, azonnal abbamaradnának a támadások! – Caleb teljesen felvidult ettől a gondolattól.

Körbeutaztuk a vidéket, és találomra emberekkel beszélgettünk. Caleb személyes vonzerejének köszönhetően a falusi emberek megnyugodtak, először ugyanis érthető módon gyanakodva figyelték az őket az életükről faggató idegent. A megkérdezettek közül többen is bosszúsak voltak a közeli, védett Virunga Nemzeti Parkban élő páviánok és elefántok miatt, akik megdézsmálták a terményt. Az országra jellemző éhínség és szegénység mellett a termény elvesztése kétségbeejtő állapotot eredményezett. Elmesélték, hogy egy nőt annyira feldúlta, hogy egy elefánt tönkretette a veteményesét, hogy másnap szívinfarktust kapott és meghalt. Azt is megtudtam, hogy nem olyan régen egy csimpánz megölt egy kétéves kisfiút.

Egy férfi megkért, intézzem el a hatóságoknál, hogy elektromos kerítést húzzanak a Virunga Park köré, hogy távol tartsák az állatokat a szántóföldektől. Többen arról panaszkodtak, hogy amikor megpróbáltak beszélni a problémájukról a park vezetőivel, azt a választ kapták, hogy fogják el az érintett állatokat, és hozzák be őket a parkba. Ennek a kérésnek a falusiak véleménye szerint nemcsak lehetetlen volt eleget tenni, de a hangnem is sértő volt rájuk nézve.

Érkezésem előtt néhány héttel fiatalok egy csoportja felvonulást szervezett a Virunga Park főhadiszállásához, hogy tiltakozzanak a portyázó állatokkal szembeni tétlenség ellen. Erre válaszul a park vezetősége felbérelt néhány fiatalembert, hogy kergessék el a páviánokat.

A Virunga Nemzeti Park bejáratának közelében Calebbel egy helyi közösség tagjaival beszélgettünk. Körülbelül húsz-harminc főből álló csapat verődött össze körülöttünk, akik közül sokan fel voltak háborodva a termény megrongálása miatt.

– Nem ölhetitek meg azokat a páviánokat, akik megdézsmálják a termést? – kérdeztem.

Az emberek egyhangúlag hördültek fel:

– Nem, azért börtönbe kerülnénk, annak ellenére, hogy az állat a saját földünkön van, a park határain kívül.

A tömegben volt egy fiatal anya, aki a gyermekét szoptatta. Bemutatkoztam, és megkérdeztem, hogy hívják. Mamy Bernadette Semutaga volt a neve, Bernadette-ként mutatkozott be. Huszonöt éves volt. A kislányát Bibiche Sebirarónak hívták, ő volt Bernadette hetedik gyermeke.

Bernadette elmondta, hogy előző éjjel a páviánok megették az édeskrumpliját. Megkértük, vezessen el minket a földjére, hogy saját szemünkkel láthassuk, mi történt. Beleegyezett. Az odavezető út alatt a kocsiban beszélgettünk.

Bernadette-et a legkedvesebb gyermekkori emlékéről kérdeztem.

– Tizennégy éves lehettem, amikor meglátogattam az unokatestvéreimet Gomában, és ők új ruhákat vettek nekem – mondta. – Mikor ideje volt visszamennem a falumba, kifizették a jegyem árát, és arra is adtak pénzt, hogy kenyeret és káposztát vegyek az otthoniaknak. Boldogan tértem haza.

Bernadette további életének nagy része sem volt egyszerű.

– Tizenöt évesen férjhez mentem. Amikor a férjemet megismertem, árvaházban élt. Semmije nem volt. Mindig sok nehézséggel küzdöttünk. Soha nem éltem boldogan.

Mikor elértük Bernadette aprócska földjét, a földön látható lyukakra mutatott, ahol előzőleg édeskrumpli nőtt. Megkérdeztem, hogy készíthetek-e egy egy fényképet róla. Készségesen beleegyezett. A fényképről szigorú tekintettel néz vissza, de büszkeség is ül az arcán. Legalább van egy kis darab földje, amit magáénak mondhat.

Mikor visszaértünk a faluba, köszönetképpen – és azért hogy kompenzáljuk az édeskrumpliért –, Caleb adott Bernadette-nek egy kis pénzt.

Nem kérdés, hogy aggódnunk kell amiatt, hogy a klímaváltozás milyen hatással van a sérülékeny populációkra. Az alkalmazkodás nem jön magától. És az is igaz, hogy Bernadette sokkal jobban ki van téve a klímaváltozás hatásainak, mint mi Helennel.

De Bernadette-et a jelenlegi éghajlati viszonyok és természeti katasztrófák is jobban sújtják. Naponta több órát tölt favágással, cipeléssel, tűzrakással, a tűz legyezgetésével és azzal, hogy a szabad tűzön főz. A terményeit vadállatok dézsmálják. Családja nem kap megfelelő egészségügyi alapellátást, és a gyermekei gyakran éhesek és betegek. Állig felfegyverzett katonák portyáznak a környékükön, akik kirabolják, megerőszakolják, elrabolják és megölik a lakosságot. Érthető tehát, ha nem a klímaváltozást érzi a legnagyobb problémájának.

Ezért félrevezető, ha a klímaaktivisták olyan emberekre és a klímaváltozás rájuk leselkedő veszélyeire hivatkoznak, mint Bernadette, anélkül hogy elismernék, hogy nagyrészt a gazdasági fejlődés az, ami meg fogja határozni az ő és gyermekeik, unokáik életszínvonalát, nem pedig az, hogy az éghajlat milyen mértékben változik.

Az, hogy Bernadette otthonát elárasztja-e a víz, attól függ, hogy Kongó épít-e rendes, vízi erőműveken alapuló, öntöző- és esővíz-elvezető rendszert, nem pedig attól, hogy milyen konkrét változások állnak be a csapadék eloszlásában. Hogy Bernadette otthona biztonságos-e vagy sem, attól függ, van-e elég pénze arra, hogy biztonságossá tegye azt. Ez csak a gazdasági fejlődés és a magasabb bérekkel lehetséges.

7. Túlzás-lázadás

A gazdasági növekedés a világ tehetősebb részein is többet nyom a latba, mint a klímaváltozás hatásai. Vegyük például Kaliforniát, a világ ötödik legjobban fejlett gazdaságát.

Kaliforniában leginkább kétfajta erdőtűz fordul elő. Először is, vannak a chaparralnak nevezett, tengerparti cserjésekre jellemző, szél által terjedő tüzek azokon a területeken, ahol a legtöbb ház épült. Ilyen például Malibu és Oakland. Az államban tapasztalt húsz legpusztítóbb és legköltségesebb tűzvész közül tizenkilenc a chaparralban ütött ki.89 A másik fajta tűz az erdőtűz, mely olyan területeken jellemző, mint a Sierra Nevada, ahol jóval kevesebb ember él.

A hegyvidéki és a tengerparti életközösségeknek ellentétes problémával kell szembenézniük. A cserjésekben túl sok a tűz, míg a Sierrákon túl kevés az előírt égetés. Keeley a Sierra-tüzeket „tüzelőanyag-vezérelt” tűzvésznek nevezi, míg a cserjés tüzek „szélvezéreltek”.90 A cserjésekben keletkező tüzek ellen a védekezés egyetlen módja a megelőzés, és/vagy az épületek és otthonok megerősítése.

Az európai telepesek érkezése előtt a mai Egyesült Államok területén keletkezett tűzvészek 10-20 évente felégették az erdőkben található fa biomasszát, ezáltal megelőzve a fa tüzelőanyag felhalmozódását. Ezenkívül a tűzvészek 50-120 évenként felemésztették a cserjéseket is. Az elmúlt száz évben azonban a United States Forest Service (USFS, Amerikai Erdészeti Szolgálat) és más hatósági szervek megakadályozták a tüzek nagy részét, ami a fa tüzelőanyag felhalmozódásához vezetett.

Keeley 2018-ban megjelentetett egy tanulmányt, amely szerint Kaliforniában mindennemű tűzvész gyakorisága csökkent, kivéve az elektromos vezetékek által előidézett tüzekét.91

– 2000 óta félmillió hektárnyi terület égett le elektromos tűz miatt, ami ötszöröse annak, mint amit az előző húsz évben tapasztalhattunk – jelentette ki. – Néhányan erre azt mondhatják, hogy ez a klímaváltozással van összefüggésben. De nincsen kapcsolat az éghajlat és az ilyen, óriási tüzek között”.92

– Akkor hogyan lehetséges mégis, hogy a tüzek előfordulási gyakorisága nő?

– Ha elismerjük, hogy a (cserjésekben) létrejövő tüzek száz százalékát emberek okozzák, és ehhez hozzátesszük, hogy a lakosság létszáma hatmillió fővel nőtt 2000 óta, akkor ez elég jól megmagyarázza, hogy miért van egyre több tűzvész – állította Keeley.93

– Mi a helyzet a Sierrával?

– Ha megnézzük az 1910 és 1960 között eltelt időszakot – válaszolta –, az időjárási jelenségek közül a csapadék mennyisége az, ami leginkább kapcsolatban volt a tüzek előfordulásával. De 1960 óta a csapadék problematikájának a helyét a hőmérséklet-változás vette át, tehát az elmúlt ötven évben a tavaszi és nyári hőmérséklet magyarázza az egyik évről a másikra tapasztalható eltérés 50 százalékát. A hőmérséklet tehát fontos.94

– De ez nem ugyanaz az időszak, amikor az erdőtüzek visszaszorítása miatt a fa tüzelőanyag fel tudott halmozódni?

– Pontosan – mondta Keeley. – A tüzelőanyag jelenléte az egyik zavaró tényező. Ez a probléma a klímakutatók egyes beszámolóival. Ezek a tudósok értenek az időjáráshoz, de nincsenek feltétlenül tisztában a tüzekkel kapcsolatos, finom részletekkel.95

– Lennének a Sierrában ilyen forró tüzek – kérdeztem –, ha az elmúlt évszázadban nem engedtük volna, hogy a fa tüzelőanyag így felhalmozódjon?

– Ez egy nagyon jó kérdés. Elképzelhető, hogy nem.

Keeley szerint ennek még a mélyére kellene nézni:

– Kiválasztottunk néhány víztározó területet, ahol rendszeresen fordulnak elő tüzek a Sierra Nevadán. Lehet, hogy a következő vizsgálatunkban kiszűrjük azokat a területeket ezek közül, ahol nem volt tüzelőanyag-felhalmozódás. Meg lehetne vizsgálni ezekre a területekre vetítve az éghajlat és a tűzvészek kapcsolatát, és azt, hogy ez változik-e.96

Az ausztrál tüzek hasonlóak. A tűzkárok növekedésének oka, mint Kaliforniában, itt is egyrészt a tűznek kitett területek gyors infrastrukturális fejlődése, másrészt pedig a fa tüzelőanyag felhalmozódása. Egy tudós becslése szerint ma az ausztrál erdőkben tízszer annyi fa tüzelőanyag van jelen, mint amikor az európaiak megérkeztek a kontinensre. Ennek legfőbb oka, hogy az ausztrál kormány – a kaliforniaihoz hasonlóan – környezetvédelmi és egészségügyi indokok mentén elutasítja a szabályozott égetéseket. Emiatt Ausztráliában a klímaváltozástól függetlenül is lennének tüzek. 97

A hírközlő média a 2019-20-as tűzszezont az ausztrál történelem legsúlyosabbikának jósolta, de nem így alakult. Ez az év végül ötödik helyen végzett a leégett terület mérete szerint, ami azt jelenti, hogy a negyedik helyen végzett 2002-es pusztításhoz képest fele földterület égett le. Az első helyezett 1974-75-ös szezonhoz képest ez csak hatod akkora leégett földterületet jelent. A halálos áldozatok számát nézve a 2019-20-as év a hatodik helyen végzett, ami számszerűen azt jelenti, hogy körülbelül feleannyi halálos áldozatot követelt, mint az 1926-os, és egyötöd annyit, mint a lejegyzett legsúlyosabb tűzvész 2009-ben. Míg a 2019-20-as tüzekben a leégett házak mennyisége a második lett a sorban, ez mégis csak feleannyi porig égett épületet jelentett a legrosszabb, 1938-39-es szezonhoz képest. Egyetlenegy dolog van, amiben a 2019-20-as év a legrosszabbnak bizonyult, ez pedig a megrongálódott, nem lakóházként használt épületek száma.98

Úgy tűnik, hogy az eltúlzott médiaközlések oka egyrészt a környezetvédelmi újságírók jelenlegi, jellemzően az ausztrál kormány felé folytatott, világvégét kiáltó kommunikációja, másrészt pedig a sűrűn lakott területeken szokatlanul erőteljesen látható füst volt.

A lényeg az, hogy más, emberi tevékenységek sokkal nagyobb hatással vannak az erdőtüzek gyakoriságára és erősségére, mint az üvegházhatású gázok kibocsátása. Ez azért jó hír, mert ennek tudatában Ausztrália, Kalifornia és Brazília sokkal inkább befolyása alatt tarthatja a jövőjét, mint ahogyan azt a rémhírkeltő tömegkommunikáció sugallta.

2019 júliusában Lauren Jeffrey biológiatanára tett egy spontán megjegyzést, miszerint a klímaváltozás apokaliptikus hatással lehet a világra. Jeffrey ekkor tizenhét éves volt, és Londontól körülbelül 80 kilométerre északnyugatra, az angliai Milton Keynesben, egy 230 ezer lakosú kisvárosban járt középiskolába.

„Utánaolvastam a dolognak, és körülbelül két hónapig eléggé nyugtalanított ez a gondolat – mondta. – Hallottam, amikor a körülöttem lévő fiatalok erről beszéltek. Ők meg voltak arról győződve, hogy nemsokára itt a világvége, és mindenki meg fog halni.”99

Vizsgálatok szerint a környezeti rémhírkeltés sokat nyom a latban, amikor a növekvő nyugtalanság és a depresszió okait keressük, főként a gyerekek körében.100 2017-ben az Amerikai Pszichológiai Társaság megállapította, hogy nő az öko-szorongás, amelynek definíciója „krónikus félelem a környezet pusztulása miatt”.101 2019 szeptemberében brit pszichológusok figyelmeztettek a klímaváltozásra vonatkozó apokaliptikus híresztelések gyerekekre gyakorolt negatív hatásaira. 2020-ban egy széleskörű nemzeti felmérés azt mutatta ki, hogy minden ötödik Nagy-Britanniában élő gyermeknek vannak klímaváltozással kapcsolatos rémálmai.102

„Nincs kétség bennem azzal kapcsolatban, hogy a gyerekek érzelmi nyomás alatt állnak”, nyilatkozta egy szakértő.103

„Több blogot és videót is találtam arról, hogy különböző időpontokban, például 2030-ban vagy 2035-ben a társadalom összeomlása következtében ki fog halni az emberiség – mesélte Jeffrey. – Ekkor kezdtem el igazán aggódni. Próbáltam megfeledkezni róla, de folyamatosan bekúszott az agyamba ez a gondolat. Az egyik barátom meg volt győződve arról, hogy 2030-ra összeomlik a társadalmi rendszer, ami 2050-re az emberiség kihalásához vezet majd. Tehát még tíz évünk van” – vonta le a következtetést Jeffrey.

Az Extinction Rebellion aktivistái csak szították ezt a félelmet: ijesztő és apokaliptikus dolgokról beszéltek iskolás gyerekeknek Nagy-Britannia-szerte. Augusztusban az Extinction Rebellion egyik képviselője felmászott a padra egy osztályteremben, hogy onnan rémisztő dolgokról tartson előadást egy csapat gyereknek, akik közül néhányan nem tűntek többnek tízévesnél.104

Néhány újságíró fellépett a csoport rémhírkeltő viselkedésével szemben. A BBC riportere, Andrew Neil interjút készített az Extinction Rebellion egyik, láthatóan feszengő szóvivőjével, Zion Lightsszal.105

– A csoport egyik alapítója, Roger Hallam áprilisban azt nyilatkozta, hogy „a gyermekeink az elkövetkezendő tíz-húsz évben meg fognak halni” – mondja Andrew Neil Lightsnak a videofelvételen. – Mi a tudományos alapja ezeknek az állításoknak?

– Ezek valóban vitatható állítások – válaszolja Lights. – Néhány kutató egyetért, és vannak olyanok is, akik szerint ez egyszerűen nem igaz. De ebben a körben az általános nézet az, hogy ezek a halálozások meg fognak történni.

– De a legtöbb tudós nem ért ezzel egyet. Átnéztem az IPCC közelmúltban kiadott közléseit, és sehol nem olvastam, hogy emberek milliárdjai fognak meghalni, vagy hogy kevesebb mint húsz éven belül gyerekek fognak meghalni. Hogyan halnának meg?

– A világban – magyarázza Lights –, legfőként Délkelet-Ázsiában már ma is látunk tömeges migrációt az egyes országokban tapasztalható, időben elhúzódó szárazság miatt. Futótüzek pusztítanak Indonéziában, az Amazonas őserdejében, Szibériában és az Északi-sarkon is.

– Ez nagyon komoly probléma – mondja Neil –, ami halálos áldozatokat is szedhet. De nem okozza milliárdok halálát. És semmiképp sem jelenti azt, hogy a gyermekeink húsz év múlva mind halottak lesznek.

– Lehet, hogy nem húsz év múlva – ismeri el Lights.

– A tévében láttam fiatal lányokat a ti tüntetéseteken… akik azért sírtak, mert azt gondolják, hogy öt-hat éven belül meg fognak halni. Azért sírtak, mert azt hiszik, hogy soha nem fogják elérni a felnőttkort – mondja Neil. – De nincs tudományos alapja azoknak az állításoknak, amelyeket a szervezetetek hangoztat.

– Nem azért mondok ilyeneket, hogy ráijesszek a gyerekekre, hanem hogy megismerjék a következményeket – válaszolja Lights.

Szerencsére nem minden nagy-britanniai iskolás gyerek hitte el azt, hogy az Extinction Rebellion aktivistái őszintén és pontosan vázolták a következményeket. „Utánaolvastam, és rájöttem, hogy a tagadók és a rémhírkeltők oldalán is sok a félrevezető információ” – nyilatkozta Lauren Jeffrey.

2019 októberében és novemberében Jeffrey hét videót tett fel a YouTube-ra, amiket a Twitteren reklámozott. „Bármilyen fontos is a küldetésetek – mondta az egyik videóban, amelyet nyílt levélnek szánt az Extinction Rebellion aktivistáinak –, a tények kitartó eltúlzása potenciálisan többet árthat az ügyetek tudományos hitelességének, nem is beszélve az én generációm lelki jóllétéről.”106

8. Apokalipszis? Soha!

2019 november-decemberében két hosszú cikket jelentettem meg, amelyekben a fent leírtakkal hasonló gondolatmenet alapján bírálom a klímával kapcsolatos rémhírkeltést. Részben azért tettem ezt, mert lehetőséget szerettem volna adni a kutatóknak és aktivistáknak, hogy reagáljanak, vagy kijavítsanak bármilyen hibát, amelyet esetleg elkövettem a beszámolóimban, mielőtt még kiadom ezt a könyvet. Mindkét cikket széles körben olvasták, és meggyőződtem arról, hogy a tudósok és az aktivisták, akiket megemlítettem az írásokban, látták a cikkeket. Egyetlenegy ember sem kért javítást. Ehelyett sok olyan e-mailt kaptam kutatóktól és aktivistáktól egyaránt, amelyekben köszönetet mondtak azért, hogy tisztáztam bizonyos tudományos kérdéseket.

Az egyik legfőbb kérdés, amit többen feltettek, ideértve a BBC egyik riporterét, az volt, hogy a rémhírkeltésnek van-e létjogosultsága akkor, ha segítségével változás érhető el a politikai döntések terén. A kérdés azt sugallta, mintha a hírközlő szervek eddig sose túloztak volna. De nézzük csak meg a rangos Associated Press hírügynökség júniusi sajtócikkét, amelynek a címe a következő volt: „Az ENSZ katasztrófát jósol, ha nem fékezzük meg a globális felmelegedést”. Ez csak egyike volt a sok apokaliptikus hangvételű cikknek a klímaváltozásról, ami azon a nyáron megjelent.

Ebben a cikkben egy magas rangú ENSZ környezetvédelmi tisztségviselő azt állítja, „hogyha a globális felmelegedést nem tudjuk visszafordítani 2030-ig, a tengerszint emelkedése egész nemzeteket törölhet el a Föld színéről”.

„A termés romlása a tengerparti árvizekkel együtt – tette hozzá – öko-menekültek tömeges elvándorlását idézheti elő, akiknek a mozgása világszerte politikai káoszt eredményezhet. Emellett a jégsapkák elolvadnak, az esőerdők leégnek, és a bolygó elviselhetetlen hőmérsékletűre melegszik.”

„A világ kormányainak tíz évük van arra, hogy megoldják az üvegházhatás problematikáját, mielőtt a folyamat kicsúszik az ember irányítása alól”, írta ugyanez az ENSZ-tisztviselő.

Vajon az Associated Press az ENSZ apokaliptikus figyelmeztetését 2019 júniusában adta ki? Nem, hanem 1989 júniusában. És az említett ENSZ-tisztségviselő kataklizmikus jóslatai 2000-re vonatkoztak, nem pedig 2030-ra.107

2019 elején Roger Pielke a Financial Times részére ismertetőt írt a klímaváltozásról szóló, A lakhatatlan Föld című, apokaliptikus hangvételű műről. Összefoglalójában Pielke felvázolt egy szűrési mechanizmust, ami miatt a fent említett és hozzá hasonló újságírók teljesen rosszul értelmezik a tudományos eredményeket.

„A tudósok közössége alaposan átgondolt forgatókönyveket állít fel a jövőre vonatkozóan, a valószerűtlenül optimistától a szélsőségesen pesszimista helyzetekig” – írta Pielke. Ezzel szemben „a média beszámolói általában a legpesszimistább forgatókönyvet szeretik kihangsúlyozni, és eközben a legrosszabb felállást valahogy a legvalószínűbb jövőkép köntösébe bújtatják.”

A lakhatatlan Föld írója sok más aktivista újságíróhoz hasonlóan egyszerűen eltúlozta a túlzásokat. „Összeszedte az amúgy is már kiszelektált tudományos eredmények legjobbjait, amivel olyan horrorisztikus képet fest a jövőről, amitől még a legoptimistább ember is pánikrohamot kap.”108

Mi a helyzet az úgynevezett billenőpontokkal, mint a grönlandi és nyugat-antarktiszi jégtáblák gyors és egyidejű elvesztése, az Amazonas kiszáradása és az Atlanti-óceán keringésének megváltozása? Az egyes jelenségek magas szintű bizonytalansága, az egész rendszer részeinek bonyolultsága és sokkal nagyobb mérvű összetettsége megkérdőjelezi a billenőpont-elméletek tudományosságát. Nem azt akarom mondani, hogy a végzetes billenőpont-forgatókönyv bekövetkezése lehetetlen, csak azt, hogy nem létezik semmilyen tudományos bizonyíték arra, hogy ez a forgatókönyv bármennyivel is valószínűbb lenne, mint bármely más, katasztrofális forgatókönyv, ideértve az aszteroidabecsapódást, a szupervulkánokat vagy egy különösen halálos influenzavírus megjelenését.

Gondoljunk csak bele, hogy a közelmúltban az emberiségnek milyen más veszélyekkel kellett szembenéznie. 2019 júliusában a NASA bejelentette, hogy a bolygónk mellett – a Föld és a Hold közötti távolság egyötödénél – meglepetésszerűen elhaladt egy „várospusztító” aszteroida.109 2019 decemberében Új-Zélandon nem várt módon kitört egy vulkán, amely huszonegy ember halálát okozta.110 2020 elején pedig a kormányoknak világszerte egy különösen halálos, influenzaszerű vírussal kellett felvennie a harcot, amely szakértők szerint milliók halálát okozhatja.111

A kormányok vajon megfelelő energiát fektettek az aszteroidák, szupervulkánok és halálos vírusok felfedezésébe és megelőzésébe? Talán igen, talán nem. Míg a világ nemzetei észszerű lépéseket tesznek, hogy felfedezzék és kivédjék az ilyen jellegű katasztrófákat, általában kerülik a radikális megmozdulásokat, egyszerűen azért, mert ezektől a társadalmak legyengülnének és kevésbé tudnának szembeszállni a nagy kihívásokkal, például egy aszteroidával, egy szupervulkánnal vagy a nagy járványokkal.

„A gazdagabb országok sokkal ellenállóbbak – mondta egy klímakutató, Emanuel –, tehát az a legjobb, ha azon dolgozunk, hogy az emberek gazdagabbá és ellenállóbbá váljanak.”

„A billenőpontok beindításának veszélye annál nagyobb, minél magasabb a hőmérséklet, tehát azt kellene kitűznünk célul, hogy csökkentsük a kibocsátást, és a hőmérsékletet a lehető legalacsonyabb szinten tartsuk anélkül, hogy ezzel aláásnánk a gazdasági növekedést – fejtette ki Emanuel. – Valahogy rá kell találnunk a középútra. Nem kellene, hogy választásra kényszerüljünk a gazdasági fejlődés és a szegénységből való kiemelkedés, illetve a klíma védelme között.”112

A jó hír az, hogy a fejlett országokban a szén-dioxid-kibocsátás már több mint egy évtizede csökkenő tendenciát mutat. Európában a kibocsátás szintje 2018-ban 23 százalékkal alacsonyabb volt, mint 1990-ben. Az USA-ban 2005-ről 2016-ra 15 százalékkal csökkent a kibocsátás.113

Kimondottan az elektromos áram által fejlesztett szén-dioxid mennyiségét nézve, 2007 és 2018 között az USA-ban 27 százalékkal, míg Nagy-Britanniában megdöbbentő 63 százalékkal csökkent a kibocsátás.114

A legtöbb energia-szakember szerint a fejlett nemzetekhez hasonlóan, a kibocsátás a fejlődő országokban is elér majd egy maximumot, és csökkenni kezd, amint ezek a nemzetek elérik a fejlett országokhoz hasonló szintű jólétet.

Ennek eredményeképpen ma sokkal inkább úgy tűnik, hogy a hőmérséklet-emelkedés csúcspontja két-három Celsius-fokkal lesz több, nem pedig négy fokkal, az iparosodás előtti időszak szintjéhez képest. Ebben az esetben a veszély, ami például a billenőpontok miatt következhet be, sokkal alacsonyabb szintű. A Nemzetközi Energiaügynökség (International Energy Agency, IEA) becslése szerint 2040-ben a szén-dioxid-kibocsátás alacsonyabb lehet, mint amit az IPCC bármely forgatókönyvében leírt.115

Vajon mondhatjuk-e, hogy ez a csökkenés az elmúlt harminc év klímával kapcsolatos rémhíreinek eredménye? Aligha. Európa legnagyobb országainak (Németország, Nagy-Britannia, Franciaország) szén-dioxid-kibocsátása az 1970-es években érte el a csúcspontját. Ennek oka leginkább a szénről földgázra és nukleáris energiára való áttérésben keresendő, amely technológiákat az olyan klímaaktivisták, mint McKibben, Thunberg, AOC és mások hajthatatlanul elleneznek.

Jegyzetek

Bevezetés

1Damien Gayle, “Avoid London for Days, Police Warn Motorists, amid ‘Swarming Protests,’ ” The Guardian, November 21, 2018, https://www.theguardian.com.

2Savannah Lovelock and Sarah Lunnon, interviewed by Sophie Ridge, Sophie Ridge on Sunday, Sky News, October 6, 2019, https://www.youtube.com/wtch?v=ArO_-xH5Vm8.

3Cameron Brick and Ben Kenward, “Analysis of Public Opinion in Response to the Extinction Rebellion Actions in London,” Ben Kenward (website), April 22, 2019, http://www.benkenward.com/XRSurvey/AnalysisOfPublicOpinionInResponseToTheExtinctionRebellionActionsInLondonV2.pdf.

4“International Poll: Most Expect to Feel Impact of Climate Change, Many Think It Will Make Us Extinct,” YouGov, September 14, 2019, https://you gov.co.uk.

5Ben Kenward, “Analysis of Public Opinion in Response to the Extinction Rebellion Actions in London, April 2019,” April 20, 2019, https://drive.google.com/file/d/1dfKFPVghcb4-b9peTyCgR3pu84_8OjGR/view.

6Mattha Busby, “Extinction Rebellion Protesters Spray Fake Blood on to Treasury,” The Guardian, October 3, 2019, https://www.theguardian.com.

7“Provisional UK Greenhouse Gas Emissions Statistics 2018,” Department for Business, Energy & Industrial Strategy, March 28, 2019, https://www.gov.uk/government/statistics/provisional-uk-greenhouse-gas-emissions-national-statistics-2018. “Historical Electricity Data: 1920 to 2018,” Department for Business, Energy & Industrial Strategy, July 25, 2019, https://www.gov.uk/government/statistical-data-sets/historical-electricity-data. Az Egyesült Királyság kormányának kibocsátási és villamosenergia-termelési adatai alapján az Egyesült Királyság erőműveiből származó villamos energia szén-dioxid-intenzitása 2000 és 2018 között 50 százalékkal csökkent.

8Sarah Lunnon, interviewed by Phillip Schofield and Holly Willoughby, This Morning, ITV, October 17, 2019, https://www.youtube.com/watch?v=ACL mQsPocNs.

9Ugyanott.

10Ugyanott.

11Ugyanott.

12“Protesters Dragged off DLR Train as Extinction Rebellion Delay Commuters in London,” The Guardian, October 17, 2019, https://www.theguardian.com. The Telegraph, “Commuters Turn on Extinction Rebellion as Protesters Target the Tube,” YouTube, October 17, 2019, https://www.youtube.com/watch?v=9P1UXYS6Bmg.

1. Ez nem a világvége

1Coral Davenport, “Major Climate Report Describes a Strong Risk of Crisis as Early as 2040,” New York Times, October 7, 2018, https://www.nytimes.com.

2Chris Mooney and Brady Dennis, “The World Has Just over a Decade to Get Climate Change Under Control, U.N. Scientists Say,” Washington Post, October 7, 2018, https://www.washingtonpost.com.

3Christopher Flavelle, “Climate Change Threatens the World’s Food Supply, United Nations Warns,” New York Times, August 8, 2019, https://www.nytimes.com.

4Ugyanott

5Gaia Vince, “The Heat Is On over the Climate Crisis. Only Radical Measures Will Work,” The Guardian, May 18, 2019, https://www.theguardian.com.

6Robinson Meyer, “The Oceans We Know Won’t Survive Climate Change,”The Atlantic, September 25, 2019, https://www.theatlantic.com.

7Stefan Rahmstorf, Jason E. Box, Georg Feulner et al., “Exceptional Twentieth-Century Slowdown in Atlantic Ocean Overturning Circulation,” Nature Climate Change 5 (2015): 475–80, https://doi.org/10.1038/nclimate2554.

8S. E. Chadburn, E. J. Burke, P. M. Cox et al., “An Observation-Based Constraint on Permafrost Loss as a Function of Global Warming,” Nature Climate Change 7 (2017): 340–44, https://doi.org/10.1038/nclimate3262.

9Robinson Meyer, “The Oceans We Know Won’t Survive Climate Change,” The Atlantic, September 25, 2019, https://www.theatlantic.com.

10Richard W. Spinrad and Ian Boyd, “Our Deadened, Carbon-Soaked Seas,” New York Times, October 15, 2015, https://www.nytimes.com. John Ross, “Ex-judge to Investigate Controversial Marine Research,” Times Higher Education, January 8, 2020.

11“Top 20 Most Destructive California Fires,” California Department of Forestry and Fire Protection, August 8, 2019, https://www.fire.ca.gov/media/5511/top20_destruction.pdf.

12Natacha Larnaud, “ ‘This Will Only Get Worse in the Future’: Experts See Direct Line Between California Wildfires and Climate Change,” CBS News, October 30, 2019, https://www.cbsnews.com.

13Leonardo DiCaprio (@LeoDiCaprio), “The reason these wildfires have worsened is because of climate change and a historic drought. Helping victims and fire relief efforts in our state should not be a partisan issue,” Twitter, November 10, 2018, 3:32 p.m., https://twitter.com/leodicaprio/status/1061401158856687616.

14Alexandria Ocasio-Cortez (@AOC), “This is what climate change looks like. The GOP like to mock scientific warnings about climate change as exaggeration. But just look around: it’s already starting. We have 10 years to cut carbon emissions in half. If we don’t, scenes like this can get much worse. #GreenNewDeal,” Twitter, October 28, 2019, 6:09 a.m., https://twitter.com/aoc/status/1188805012631310336.

15Farhad Manjoo, “It’s the End of California as We Know It,” New York Times, October 30, 2019, https://www.nytimes.com.

16Scott Neuman, “Enormous ‘Megafire’ in Australia Engulfs 1.5 Million Acres,” NPR, January 10, 2020, accessed January 15, 2020, https://www.npr.org. “Fathers, son, newlyweds: Nation mourns 29 lives lost to bushfires,” Daily Telegraph, January 22, 2020, https://www.dailytelegraph.com.au.

17David Wallace-Wells, The Uninhabitable Earth: Life After Warming (New York: Crown Publishing Group, 2019), 16.

18Pat Bradley, “Leading Environmentalist Reacts to Latest IPCC Report,” WAMC, October 9, 2018, https://www.wamc.org/post/leading-environmentalist-reacts-latest-ipcc-report.

19Coral Davenport, “Major Climate Report Describes a Strong Risk of Crisis as Early as 2040,” New York Times, October 7, 2018, https://www.nytimes.com.

20Guardian News, “ ‘I Want You to Panic’: 16-Year-Old Issues Climate Warning at Davos,” YouTube, January 25, 2019, https://www.youtube.com/watch?v=RjsLm5PCdVQ.

21William Cummings, “ ‘The World Is Going to End in 12 Years if We Don’t Address Climate Change,’ Ocasio-Cortez says,” USA Today, January 22, 2019, https://www.usatoday.com.

22Andrew Freedman, “Climate Scientists Refute 12-Year Deadline to Curb Global Warming,” Axios, January 22, 2019, https://www.axios.com.

23Ugyanott.

24V. Masson-Delmotte, Panmao Zhai, Hans-Otto Pörtner et al., eds, Global Warming of 1.5°C. An IPCC Special Report on the the Impacts of Global Warming of 1.5°C above Preindustrial Levels and Related Global Greenhouse Gas Emission Pathways, in the Context of Strengthening the Global Response to the Threat of Climate Change, Sustainable Development, and Efforts to Eradicate Poverty, Intergovernmental Panel on Climate Change, 2018, https://www.ipcc.ch/site/assets/uploads/sites/2/2019/06/SR15_Full_Report_High_Res.pdf.

25Liz Kalaugher, “Scientist or Climate Activist—Where’s the Line?” Physics World, September 20, 2019, https://physicsworld.com/a/climate-scientist-or-climate-activist-wheres-the-line.

26Kerry Emanuel (climate scientist, MIT) in discussion with the author, November 15, 2019.

27Andrew Freedman, “Climate Scientists Refute 12-Year Deadline to Curb Global Warming,” Axios, January 22, 2019, https://www.axios.com.

28Hannah Ritchie and Max Roser, “Global Deaths from Natural Disasters,” Our World in Data, accessed October 25, 2019, https://ourworldindata.org/natural-disasters. Data published by EMDAT (2019): OFDA/CRED International Disaster Database, Université Catholique de Louvain–Brussels– Belgium. Data for individual years are summed over ten-year intervals from first to last year of each calendar decade.

29Giuseppe Formetta and Luc Feyen, “Empirical Evidence of Declining Global Vulnerability to Climate-Related Hazards,” Global Environmental Change 57 (July 2019): article 101920, https://doi.org/10.1016/j.gloenvcha.2019.05.004.

30“Sea Level Change: Scientific Understanding and Uncertainties,” in Climate Change 2013: The Physical Science Basis, edited by Thomas F. Stocker, Dahe Quin, Gian-Kasper Plattner et al., Intergovernmental Panel on Climate Change, 2013, https://www.ipcc.ch/site/assets/uploads/2018/03/WG1AR5_SummaryVolume_FINAL.pdf, 47–59.

31The Zuidplaspolder in the western Netherlands is 6.76m below sea level. The IPCC in its Medium scenario (RCP4.5) predicts a 0.39m median sea level rise from a 1990 baseline through year 2200.

32“Bangladesh Delta Plan 2100,” Dutch Water Sector, May 20, 2019, https://www.dutchwatersector.com/news/bangladesh-delta-plan-2100; “Deltaplan Bangladesh,” Deltares, https://www.deltares.nl/en/projects/deltaplan-bangladesh-2.

33Jon. E. Keeley (U.S. Geological Survey scientist), in discussion with the author, November 4, 2019; Jon. E. Keeley and Alexandra Syphard, “Different historical fire–climate patterns in California,” International Journal of Wildland Fire 26, no. 4 (January 2017): 253, https://doi.org/10.1071/WF16102.

34Alexandra D. Syphard, John E. Keeley, Anne H. Pfaff, and Ken Ferschweiler, “Human Presence Diminishes the Importance of Climate in Driving Fire Activity Across the United States,” Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America 114, no. 52 (December 2017): 13750–55, https://doi.org/10.1073/pnas.1713885114.

35Alexandria Symonds, “Amazon Rainforest Fires: Here’s What’s Really Happening,” New York Times, August 23, 2019, https://www.nytimes.com.

36Timothy D. Clark, Graham D. Raby, Dominique G. Roche et al., “Ocean Acidification Does Not Impair the Behaviour of Coral Reef Fishes,” Nature 557 (2020): 370–75, https://doi.org/10.1038/s41586-019-1903-y. John Ross, “Ex-judge to Investigate Controversial Marine Research,” Times Higher Education, January 8, 2020.

37The Future of Food and Agriculture: Alternative Pathways to 2050, Food and Agriculture Organization of the United Nations, 2018, http://www.fao.org/3/I8429EN/i8429en.pdf, 76–77.

38Eric Holt-Giménez, Annie Shattuck, Miguel Altieri, et al., “We Already Grow Enough Food for 10 Billion People . . . and Still Can’t End Hunger,” Journal of Sustainable Agriculture 36, no. 6 (2012): 595–98, http://dx.doi.org/10.1080/10440046.2012.695331. The Future of Food and Agriculture: Alternative Pathways to 2050, 82.

39The Future of Food and Agriculture: Alternative Pathways to 2050, 76–77.

40Keywan Riahi, Arnulf Grübler, and Nebojsa Nakicenovic, “Scenarios of Long-Term Socio-economic and Environmental Development Under Climate Stabilization,” Technological Forecasting and Social Change 74, no. 7 (September 2007): 887–935, https://doi.org/10.1016/j.techfore.2006.05.026.

41Bár egyes szakértők az országot “Kongói Demokratikus Köztársaságnak” nevezik, részben azért, mert létezik egy másik, kisebb állam, amelyet “Kongói Köztársaságnak” hívnak, a KDK-ban sokan egyszerűen “Kongónak” nevezik.

42A Nagy Afrikai Háborúról és annak Kongóra gyakorolt hatásáról lásd: David Van Reybrouck, Congo: The Epic History of a People (New York: HarperCollins, 2010) and Gérard Prunier, Africa’s World Wars: Congo, the Rwandan Genocide, and the Making of a Continental Catastrophe (Oxford, UK: Oxford University Press, 2010), 338.

43“Democratic Republic of the Congo Travel Advisory,” U.S. Department of State, Bureau of Consular Affairs, January 2, 2020, https://travel.state.gov/content/travel/en/traveladvisories/traveladvisories/democratic-republic-of-the-congo-travel-advisory.html.

44“Access to Electricity (% of Population): Congo, Rep., Congo, Dem. Rep,” World Bank Group, https://data.worldbank.org.

45Africa Energy Outlook: A Focus on Energy Prospects in SubSaharan Africa (Paris: International Energy Agency, 2014), 32.

46Pauline Bax and Williams Clowes, “Three Gorges Has Nothing on China-Backed Dam to Power Africa,” Bloomberg, August 5, 2019, https://www.bloomberg.com.

47Katharine J. Mach, Caroline M. Kraan, W. Neil Adger et al., “Climate as a Risk Factor for Armed Conflict,” Nature 571 (2019): 193–97, https://doi.org/10.1038/s41586-019-1300-6.

48“Globálisan a közepes vagy magas szintű talajromlás összefügg a konfliktusok fokozódásával, csakúgy, mint a nagyon magas szintű vízhiány, de a kockázat relatív növekedése meglehetősen csekély. A növekvő mértékű talajromlás a konfliktus kockázatát az 1 százalékos alapszintről 2-4 százalék közé emeli.” Hedrik Urdal, “People vs. Malthus: Population Pressure, Environmental Degradation and Armed Conflict Revisited,” Journal of Peace Research 42 (2005): 417–34, https://doi.org/10.1177/0022343305054089. Clionadh Raleigh and Henrik Urdal, “Climate Change, Demography, Environmental Degradation and Armed Conflict,” Environmental Change and Security Programme 13 (2008– 2009): 27–33, https://doi.org/10.1016/j.polgeo.2007.06.005.

49Michael Oppenheimer, Bruce C. Glavovic, Jochen Hinkel et al., “Sea Level Rise and Implications for Low-Lying Islands, Coasts and Communities,” in IPCC Special Report on the Ocean and Cryosphere in a Changing Climate, Intergovernmental Panel on Climate Change, 2019, https://www.ipcc.ch/site/assets/uploads/sites/3/2019/11/08_SROCC_Ch04_FINAL.pdf, 321–445.

50Clionadh Raleigh and Henrik Urdal, “Climate Change, Demography, Environmental Degradation and Armed Conflict,” Environmental Change and Security Programme 13 (2008–2009): 27–33, https://doi.org/10.1016/j.polgeo.2007.06.005.

51David Van Reybrouk, Congo: An Epic History of a People (New York: Harper-Collins, 2014).

52World Bank, “GDP (current US$)-Congo, Dem. Rep.,” World Bank, accessed January 15, 2020, https://data.worldbank.org.

53Ugyanott.

54Peter Jones and David Smith, “UN Report on Rwanda Fuelling Congo Conflict ‘Blocked by US,’ ” The Guardian, June 20, 2012, https://www.theguardian.com.

55Tom Wilson, David Blood, and David Pilling, “Congo Voting Data Reveal Huge Fraud in Poll to Replace Kabila,” Financial Times, January 15, 2019, https://www.ft.com.

56Myles Allen and Sarah Lunnon, interviewed by Emma Barrett, Newsnight, BBC, aired October 10, 2019, on BBC.

57Sarah Lunnon (Extinction Rebellion spokesperson) in discussion with the author, November 26, 2019.

58Gaia Vince, “The Heat Is On over the Climate Crisis. Only Radical Measures Will Work,” The Guardian, May 18, 2019, https://www.theguardian.com.

59Sarah Lunnon (Extinction Rebellion spokesperson) in discussion with the author, November 26, 2019.

60Johan Rockström (director of the Potsdam Institute for Climate Impact Research) in discussion with the author, November 27, 2019.

61Ugyanott.

62Ugyanott.

63Ugyanott.

64Hans van Meijl et al., “Comparing impacts of climate change and mitigation on global agriculture by 2050,” Environmental Research Letters 13, no. 6 (2018), https://iopscience.iop.org/article/10.1088/1748–9326/aabdc4/pdf.

65“Ez azért következik be, mert a földalapú hatáscsökkentés az élelmiszer-termelésre rendelkezésre álló földterület csökkenéséhez, potenciálisan alacsonyabb élelmiszer-kínálathoz és ezáltal az élelmiszerárak emelkedéséhez vezet.” Cheikh Mbow et al., “Chapter Five: Food Security,” in V. Masson-Delmotte et al., eds., Climate Change and Land: An IPCC special report on climate change, desertification, land degradation, sustainable land management, food security, and greenhouse gas fluxes in terrestrial ecosystems (IPCC, 2019), https://www.ipcc.ch/site/assets/uploads/2019/11/SRCCL-Full-Report-Compiled-191128.pdf.

66FAO, The Future of Food and Agriculture–Alternative Pathways to 2050 (Rome: United Nations, 2018), accessed December 16, 2019, http://www.fao.org/global-perspectives-studies/food-agriculture-projections-to-2050/en.

67Roger Pielke, Jr., “I Am Under Investigation,” The Climate Fix (blog), February 25, 2015, https://theclimatefix.wordpress.com/2015/02/25/i-am-under-investigation.

68Roger Pielke, Jr., The Climate Fix: What Scientists and Politicians Won’t Tell You About Global Warming (New York: Basic Books, 2011), 162.

69Laurens M. Bouwer, Ryan P. Crompton, Eberhard Faust et al., “Confronting Disaster Losses,” Science 318 (December 2007): 753, https://www.researchgate.net/publication/5871449_Disaster_management_Confronting_disaster_losses. Peter Höppe and Roger Pielke, Jr., eds., “Workshop on Climate Change and Disaster Losses: Understanding and Attributing Trends and Projections,” May 25–26, 2006, Hohenkammer, Germany, https://sciencepolicy.colorado.edu/research_areas/sparc/research/projects/extreme_events/munich_workshop/ccdl_workshop_brochure.pdf.

70Roger Pielke, Jr., The Climate Fix: What Scientists and Politicians Won’t Tell You About Global Warming, 171.

71Jessica Weinkle, Chris Landsea, Douglas Collins, et al., “Normalized Hurricane Damage in the Continental United States 1900–2017,” Nature Sustainability 1 (2018): 808–813, https://doi.org/10.1038/s41893-018-0165–2; Roger Pielke, Jr., The Climate Fix: What Scientists and Politicians Won’t Tell You About Global Warming, 171.

72Roger Pielke, Jr., The Climate Fix: What Scientists and Politicians Won’t Tell You About Global Warming, 171.

73Pielke két tanulmányt idézett az állítás alátámasztására: Thomas Knutson, Suzana J. Camargo, Johnny C. L. Chan et al., “Tropical Cyclones and Climate Change Assessment: Part I: Detection and Attribution,” American Meteorological Society, October 2019, https://journals.ametsoc.org/doi/pdf/10.1175/BAMS-D-18-0189.1, and “2019 Atlantic Hurricane Season,” National Hurricane Center and Central Pacific Hurricane Center, https://www.nhc.noaa.gov/data/tcr. Roger Pielke, Jr., “When Is Climate Change Just Weather? What Hurricane Dorian Coverage Mixes Up, on Purpose,” Forbes, September 4, 2019, https://www.forbes.com.

74Roger Pielke, Jr., The Climate Fix: What Scientists and Politicians Won’t Tell You About Global Warming, 170–172.

75Roger Pielke, Jr., “My Unhappy Life as a Climate Heretic,” Wall Street Journal, December 2, 2016, https://www.wsj.com.

76Christopher B. Field, Vicente Barros, Thomas F. Stocker et al., eds., Managing the Risks of Extreme Events and Disasters to Advance Climate Change Adaptation: Special Report of the Intergovernmental Panel on Climate Change, Intergovernmental Panel on Climate Change, https://www.ipcc.ch/site/assets/uploads/2018/03/SREX_Full_Report-1.pdf, 9.

77Roger Pielke, Jr., The Climate Fix: What Scientists and Politicians Won’t Tell You About Global Warming, 175.

78Roger Pielke, Jr., “Disasters Cost More than Ever—but Not Because of Climate Change,” FiveThirtyEight, March 19, 2014, https://fivethirtyeight.com.

79Roger Pielke, Jr., The Climate Fix: What Scientists and Politicians Won’t Tell You About Global Warming, 174.

80Roger Pielke, Jr., “Disasters Cost More than Ever—but Not Because of Climate Change.”

81Ugyanott

82Robinson Meyer, “The Oceans We Know Won’t Survive Climate Change,” Atlantic, September 25, 2019, https://www.theatlantic.com.

83Michael Oppenheimer (IPCC author) in discussion with the author, December 26, 2019.

84Ugyanott

85Ugyanott

86Ugyanott

87Ugyanott

88“Project Information Document (PID) Concept Stage: DRC—Growth with Governance in the Mineral Sector,” Report no. AB3834, World Bank, March 24, 2009, http://documents.worldbank.org/curated/en/341011468234300132/pdf/Project0Inform1cument1Concept0Stage.pdf. Ernest Mpararo, “Democratic Republic of the Congo,” Transparency International, 2018, https://www.transparency.org/country/COD. Kongó történetének, valamint a gyarmatosítás és a dekolonizáció szerepének áttekintését lásd: Van Reybrouck, Congo. Kongó a 180-ból a 161. helyen áll az érzékelt korrupció tekintetében.

89“Top 20 Deadliest California Wildfires,” California Department of Forestry and Fire Protection, September 27, 2019, https://www.fire.ca.gov/media/5512/top20_deadliest.pdf.

90Jon E. Keeley and Alexandra D. Syphard, “Twenty-first Century California, USA, Wildfires: Fuel-Dominated vs. Wind-Dominated Fires,” Fire Ecology 15, article no. 24, July 18, 2019, https://doi.org/10.1186/s42408-019-0041-0.

91Jon E. Keeley and Alexandra D. Syphard, “Historical Patterns of Wildfire Ignition Sources in California Ecosystems,” International Journal of Wildland Fire 27, no. 12 (2018): 781–99, https://doi.org/10.1071/WF18026.

92Jon. E. Keeley (U.S. Geological Survey scientist) in discussion with the author, November 4, 2019.

93Ugyanott

94Ugyanott

95Ugyanott

96Ugyanott

97David Packham, interviewed by Andrew Bolt, The Bolt Report, Sky News Australia, November 11, 2019, https://www.youtube.com/watch?v=E6RrgBrb6R8.

98S. Ellis, P. Kanowski, and R.J. Whelan, “National Inquiry on Bushfire Mitigation and Management,” University of Wollongong Research Online, March 31, 2004, https://ro.uow.edu.au. Luke Henrique-Gomes, “Bushfires death toll rises to 33 after body found in burnt-out house near Moruya,” Guardian, January 24, 2020, https://www.theguardian.com. “Bushfire—Southeast Victoria,” Australia Institute for Disaster Resilience, https://knowledge.aidr.org.au/resources/bushfire-south-east-victoria. Bernard Teague, Ronald McLeod, and Susan Pascoe, Final Report Summary, Victorian Brushfires Royal Commission, 2009. http://royalcommission.vic.gov.au/finaldocuments/summary/PF/VBRC_Summary_PF.pdf. “Black Friday bushfires, 1939,” Australia Institute for Disaster Resilience, https://knowledge.aidr.org.au/resources/bushfire-black-friday-victoria-1939.

99Lauren Jeffrey (British YouTuber) in discussion with the author, December 3, 2019.

100Dan McDougall, “ ‘Ecological grief’: Greenland residents traumatised by climate emergency,” Guardian, August 12, 2019, https://www.theguardian.com; Mary Ward, “Climate anxiety is real, and young people are feeling it,” Sydney Morning Herald, September 20, 2019, https://www.smh.com.au.

101Susan Clayton et al., “Mental Health and Our Changing Climate: Impacts, Implications, and Guidance,” American Psychological Association and ecoAmerica, March 2017, https://www.apa.org/news/press/releases/2017/03/mental-health-climate.pdf.

102Reuters, “One in five UK children report nightmares about climate change,” March 2, 2020.

103Sonia Elks, “Suffering Eco-anxiety over Climate Change, Say Psychologists,” Reuters, September 19, 2019, https://www.reuters.com.

104Rupert Read, “How I Talk with Children About Climate Breakdown,” You-Tube (video), August 18, 2019, https://youtu.be/6Lt0jCDtYSY.

105Zion Lights, interviewed by Andrew Neil, The Andrew Neil Show, BBC, aired October 10, 2019, on BBC, https://www.youtube.com/watch?time_continue=7&v=pO1TTcETyuU&feature=emb_logo.

106Lauren Jeffrey, “An Open Letter to Extinction Rebellion,” YouTube (video), October 21, 2019, https://www.youtube.com/watch?v=iyYPLkWV3l0.

107Peter James Spielmann, “UN Predicts Disaster if Global Warming Not Checked,” Associated Press, June 29, 1989, https://apnews.com.

108Roger Pielke, Jr., “The Uninhabitable Earth—Future Imperfect,” Financial Times, March 8, 2019, https://www.ft.com.

109Allyson Chiu, “ ‘It Snuck up on Us’: Scientists Stunned by ‘City-Killer’ Asteroid That Just Missed Earth,” Washington Post, July 26, 2019, www.washingtonpost.com.

110Nick Perry, “Death toll from New Zealand volcano rises to 21 as victim dies from injuries nearly two months later,” Independent, January 29, 2020, https://www.independent.co.uk.

111“ ‘Stealth Transmission’ Fuels Fast Spread of Coronavirus Outbreak,” Mailman School of Public Health at Columbia University, February 26, 2020, https://www.mailman.columbia.edu/public-health-now/news/stealth-transmission-fuels-fast-spread-coronavirus-outbreak.

112Kerry Emanuel (climate scientist, MIT) in discussion with the author, November 15, 2019.

113International Energy Agency, “Global CO2 Emissions in 2019,” February 11, 2020. European Commission, “Progress Made in Cutting Emissions,” accessed March 2, 2020. Carbon Brief, “Analysis: Why US carbon emissions have fallen 14% since 2005,” August 15, 2017. BP Energy Data, 2019.

114USA emissions from EIA, “US Carbon dioxide emissions from energy consumption (from 1973),” EIA, accessed February 1, 2020, https://www.eia.gov/environment/data.php. UK emissions from UK Department for Business, Energy and Industrial Strategy, “National Statistics: Provisional UK Greenhouse Gas Emissions National Statistics 2018,” UK government website, March 28, 2019, https://www.gov.uk/government/statistics/provisional-uk-greenhouse-gas-emissions-national-statistics-2018.

115Justin Ritchie (@jritch), “With this in mind, it is fair to say that the global energy system today, as modeled by IEA, is tracking much closer to 2˚ of warming this century than previously thought. Thread: 5/11,” Twitter, November 18, 2019, 9:37 a.m., https://twitter.com/jritch/status/1196482584710004736.

Tartalom

Bevezetés

1. Ez nem a világvége

2. Bolygónk tüdeje nem lángol

3. Elég a műanyag szívószálakból!

4. A hatodik kihalás elnapolva

5. A munkásnyúzó üzemek mentik meg a világot

6. A mohóság mentette meg a bálnákat, nem a Greenpeace

7. Kérj egy steaket és edd is meg!

8. A bomba menti meg a világot

9. Elpusztítjuk a természetet, hogy megmentsük azt

10. Mindenünk a zöld

11. Az energia megtagadása

12. Elveszett lelkek hamis istenei

Epilógus

Köszönetnyilvánítás

Jegyzetek

A szerzőről

A kiadó könyveit megrendelheti
a www.gingkokiado.hu weboldalon

Forgalmazza:
eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu

Felhasznált betűtípusok
Noto Serif – Apache License 2.0
Roboto – Apache License 2.0