Kiss Viktor

Kívül/Belül

Egy új politikai logika
– részlet –

Megjelent a Politikatörténeti Alapítvány és a Nemzeti Kulturális Alapprogram támogatásával

Az elektronikus verzió megjelenését a Magyar Kultúráért Alapítvány támogatta

© Kiss Viktor, 2021

Első kiadás: 2021
Elektronikus kiadás: 2023
ISBN 978 963 338 276 9

Napvilág Kiadó, Budapest
www.napvilagkiado.eu

Minden jog fenntartva. Jelen könyvet vagy annak részleteit tilos reprodukálni, adatrendszerben tárolni, bármely formában vagy eszközzel – elektronikus, fényképészeti vagy más módon – a kiadó engedélye nélkül közölni.

Tartalom

Köszönetnyilvánítás

Előszó. Az új globális konfliktus

Belül lévők és kívül rekedtek

A könyv megközelítésmódja és fő tézisei

Első fejezet: Elveszett tájékozódási pontok

„A burzsoá élete nem fér össze a társadalommal” – Karl Marx és a korai kapitalizmus

A modern kapitalizmus és a lázadás új formái

Neoliberális vagy posztmodern? – a végzetes töréspont

A kívül és a belül pozíciói elbizonytalanodtak

Második fejezet: Politika a posztmodern kapitalizmusban

A nagy átváltozás: a kulturális kapitalizmus

A zónákra tagolt világ: oázisok a globalizáció sivatagában

Belül és kívül – mi és ők

Ellenállás a posztmodern kapitalizmusban: az egyének kulturális kompozíciója

Harmadik fejezet: Egy új politikai logika felemelkedése

A kristálypalota nem véd meg többé

Nem eléggé belül, túlságosan kívül

A falak politikája

Az apokaliptikus Belül

A progresszív Belül

Politikai logika, vagy forradalmi logika?

Negyedik fejezet: „Sem belül, sem kívül” – Autonomista stratégiák

A marxista politikakép és a Kívül baloldala

Az autonomizmus visszatérése

Exodus: a globális közösség lázadása

A tőkés világ hasadékai

A posztkapitalista projekt

Mi a teendő? – egy becsapós kérdés

Utószó helyett. Régi és új forradalmak

Hivatkozott irodalom

Köszönetnyilvánítás

A jelen kötet alapötlete öt évvel ezelőtt fogalmazódott meg bennem. Sokáig úgy gondoltam, hogy a témával kapcsolatos állításaimat különböző tanulmányokban és cikkekben dolgozom majd ki és később ezeket gyűjtöm össze egy kötetbe. Hálával tartozom Schneider Mártának, a Napvilág Kiadó igazgatójának és Földes Györgynek, a Társadalomelméleti Műhely életre hívójának, amiért arra bátorítottak, hogy ehelyett inkább önálló könyv megírásában gondolkodjam. Szintén köszönettel tartozom tanítványaimnak, barátaimnak és kollégáimnak, akik számtalan ötlettel, kritikával és kérdéssel támogatták munkámat. Közülük is kiemelném András Csaba, Fáber Ágoston, Kerékgyártó Ágnes, Lafferton Sára, Merényi M. Miklós, Soós Kinga és Varga „Nefelejcs” Gergő segítségét. Feltétlen érdemük, hogy mindvégig javításokra és újragondolásra késztettek. Külön szeretnék köszönetet mondani a Politikatörténi Alapítvány kuratóriumának, hogy a nehéz anyagi és politikai körülmények között is fontosnak tekintették kutatásaimat. Végezetül szeretném felhívni a figyelmet azoknak a fáradhatatlan tevékenységére, akik mindent megtesznek azért, hogy idehaza is helye és közönsége lehessen a kortárs kritikai társadalomelmélet vitáinak és eredményeinek. Nélkülük ez a monográfia bizonyosan nem járhatná majd be a saját útját.

Előszó
Az új globális konfliktus

Az elmúlt években újra felerősödtek a „Nyugat alkonyát” prognosztizáló hangok a tudományban és a közéletben egyaránt. Vannak, akik civilizációs és kulturális összezavarodást, a liberalizmus túlsúlya által okozott értékvesztést és társadalmi széthullást látnak maguk körül. Mások az új nemzedékek elkényeztetését és elbutulását detektálják, ami a szellemi erőforrások és intellektuális gyökerek elvesztésével fenyeget. Egyre gyakrabban beszélnek kedvezőtlen demográfiai folyamatokról. A 21. század végére a nyugati országok lakossága az ENSZ előrejelzése szerint (még kontrollált bevándorlással együtt is) a világ népességének tizedére csökken. Mind többször hallani, hogy a centrumrégiók hatalmas nyugdíjasotthonokká válnak. A munkanélküliség általánossá fokozódik, az aktív korcsoportok arányának csökkenése pedig állandó közéleti anarchiához és generációs konfliktushoz vezet. Többen a fejlett világ (katonai, gazdasági és politikai tekintetben) vezető szerepének elvesztésétől tartanak, amint a világgazdaság centruma Kína és India irányába helyeződik majd át. A kapitalizmus mai demokratikusnak tekintett változatának vereségét is sokan vetítik előre, amely a technológiai fejlődés és központosítás mindenhatóságának korát ígéri. Egyre erősebb szorongást okoz, hogy a következő időszakban az általunk (is) okozott ökológiai problémák egyszerűen visszaömlenek ránk.

Valójában az igazán nyomasztó azonban nem az, hogy a fentiek hatására milyen világot hagyunk gyermekeinkre és unokáinkra a korábban (állítólag) sikeres és virágzó „nyugati civilizáció” helyén. Az igazán fenyegetőek számunkra az elkövetkező évek történései. A fejlett és demokratikus országok – ahogyan önmagukat nevezik – rettegnek attól, hogy a közeli jövőben elvesztik globális előjogaikat és igazságtalan versenyelőnyeiket, ezért várhatóan mindent el fognak követni azért, hogy a jelenlegi status quo ne változzon meg. Életmódunk és civilizációs viszonyaink fenntartása mellett ugyanakkor számukra bizonyosan nem marad más lehetőség, mint „falak építése a Nyugat körül” – vagyis a védekezés és a megelőző csapások kifinomult és brutális technikáinak kidolgozása (Andreas–Snyder, 2000). A politika, amelyben „a nyugati civilizáció védelme”, vagy „a haladó értékek megőrzése” jut szerephez, tulajdonképpen a legnagyobb veszély mindarra, amit a mi világunkban és hagyományainkban jónak tartunk. Félő, hogy a beszédmódok, amelyeket használunk, az identitások, amelyekben megéljük összetartozásunkat, és a politika, amely közös vállalásaink terepe kellene hogy legyen, alapvetően privilégiumaink védelmezésének puszta eszközévé válnak. A globális tőke, a különböző elitcsoportok és a gazdag országok választói többségének érdekszövetsége van kialakulóban. A Fitch Solutions elemzői máris arról értekeznek, hogy a közeljövőben erősödhetnek a populista és nacionalista hangok a világpolitikában, ennek köszönhetően a szabadpiaci elvek korábban töretlen terjedése is megtorpanhat, vagy akár meg is szűnhet. A fordulat a multinacionális vállalatokat is arra ösztönözheti, hogy egyszerűsítsék és rövidítsék beszállítói láncaikat, és újra erősebb kapcsolatokat építsenek ki a fejlett nyugati országokkal.

Belül lévők és kívül rekedtek

Amikor politikáról gondolkodunk, akkor alapvetően a szegények és gazdagok, az elit és a nép, az erősek és az elnyomottak, a felül és az alul lévők, a tőkések és a munkások, a kormányok és ellenzékiek, a többséghez tartozók és a kisebbségiek stb. közötti hagyományos szembenállásokból indulunk ki. Az elsődleges elméleti feladvány a kortárs tudomány számára, hogy ezek segítségével megérthetjük-e a folyamatokat a globalizálódott tőkés világ új viszonyai között is. A baloldali szerzők legtöbbje ragaszkodik a régi keretekhez, különösen a korábbi nemzetállami, demokratikus, egalitárius és osztályközpontú képzeletvilághoz. Én azonban abból indulok ki, hogy jelenleg a nyugati demokráciák politikájának globális dimenzióváltása zajlik, amely úgy érthető meg, ha feltételezzük egy új típusú szembenállás vezető szerepét. Az alapvető kérdés tehát a következő: mi válik a domináns konfliktussá a 21. században? Úgy tűnik számomra, hogy a következő évtizedek közéleti eseményeit a belül lévők és a kívül rekedtek között kibontakozó küzdelmek határozzák majd meg – ami a politika gyökeresen megváltozó logikáját eredményezi. A Brexit, az Egyesült Államok déli határán létesített high-tech virtuális védőfal, az EU-bővítés felfüggesztése, a koronavírus kapcsán emelkedő karanténok és határok sokasága, a görög–török kerítésnél feltorlódó migrációs hullámok és a hasonló események sora arra engednek következtetni, hogy máris beléptünk abba a korszakba, amelyben a politika beszédmódjai és a kollektív identitások a Kívül és a Belül közötti különbségtételre épülnek.

A kutatás alapgondolata a 2015-ös nyári események kapcsán fogalmazódott meg bennem, amikor a bevándorlók tömegei befogadottakból (Willkommenskultur) néhány hét alatt kirekesztetteké váltak, akiket fizikai akadályokkal tartanak távol a nyugati világtól (Kiss, 2016). Öt évvel az első nagy európai menekültválság után, a koronavírus-járvány időszakában pedig már valamennyien megtapasztalhattuk, krízishelyzetben hogyan árasztják el a világot a falak, határok és kordonok. Átélhettük, hogyan válik a politikum kizárólagos meghatározójává a kívül és a belül közötti szembeállítás – a fejlett nyugati demokráciák közvéleményének mindenfajta kritikája vagy ellenállása nélkül. Valamennyien szembesültünk azzal, hogy a globális időszak határmegvonásai mennyire bizonytalanok, változékonyak és esetlegesek. Kezdetben arról szóltak a hírek, hogy a diktatórikus, fejletlen és távoli Kína, de Dél-Korea sem tud megbirkózni a vírussal – de ez a demokratikus és fejlett Nyugaton nem fordulhat elő. Majd a lusta és fegyelmezetlen Dél-Európa és a nyugati világ többi, racionális és fegyelmezett részének szembeállítása következett – lezárva közöttük a légi és földi határokat. Végezetül már egy-egy régió, város vagy ház is a kívül rekedtek világában találhatta magát, amit gondosan elkülönítettek az egészségesek tereitől. Egyes balkáni országok saját állampolgáraikat, a „veszélyes vendégmunkásokat” sem engedték be területükre. Ezek az események megmutatták, hogy az új politika korának állandóan alakuló és flexibilis határmegvonásainak hála, bármelyik pillanatban átkerülhetünk a belül lévők közül a kirekesztettek táborába, ezért minden törekvésünknek arra kell irányulnia, hogy ezt elkerüljük. Lehet ugyan azzal érvelni, hogy ez a helyzet az idők kezdete óta minden járvány idején természetes – a pandémia azért elsősorban mégiscsak annak bizonyítéka, hogy egyik pillanatról a másikra globális falakkal és kerítésekkel találjuk szemben magunkat, ha bizonyos helyeken erről döntéseket hoznak. Feltételezhető, hogy a járvány utáni világban természetes ez a defenzív, versengő és egoisztikus világlátás lesz majd a politikai közösségek, a kollektív identitások elsődleges forrása is, egészen új helyi értéket kölcsönözve a kapitalizmussal szemben fellépő kommunisztikus mozgalmaknak.

A könyv megközelítésmódja és fő tézisei

Azok a szerzők, akik érzékelik a kérdéskör növekvő jelentőségét, általában kétféle módon járnak el. Egyik csoportjuk amellett érvel, hogy a kívül és a belül lévők közötti határvonás, a kollektív önmeghatározás és a kirekesztés mindig is része volt a politikai küzdelmeknek – közülük talán Michel Foucault, Reinhart Koselleck és Giorgio Agamben munkái a legismertebbek (Foucault, 1990; Agamben, 1998; Antal, 2019; Koselleck, 1997). Elemzéseim szempontjából az ilyen jellegű megközelítések közül kiemelve, R. B. J. Walker már a kilencvenes évek elején úgy látta, hogy azért ez a szembenállás válik meghatározóvá a globális világban, mert lényegében nem maradt semmi más, ami konkurenciát jelenthetne számára. Walker nagy hatású művében azon az állásponton volt, hogy a globális politika világa nem különbözik majd gyökeresen a nemzetállami korszak nemzetközi politikai viszonyaitól, mert a szereplők képzeletvilágát és a politikáról való gondolkodásukat túlzottan fogva tartják bizonyos régi sémák és beidegződések. Illúzió volt arra várni, hogy a globális korszak politikájaként egyszer csak létrejönnek a semmiből globális intézmények és nekik megfelelő új gyakorlatok és imaginációk. Inside/Outside: International Relations as Political Theory című klasszikusában arról beszél, hogy a nemzetállami rendszer arra tanított bennünket, hogy a közösség mindenképpen valamilyen külső határral kell hogy rendelkezzen. Azért nem lehetséges univerzális közösség, mert képzeletvilágunk szerint, ha nem jönnek létre azok a lehatárolások és fizikai határok, amelyek nevében a befogadás és a kirekesztés mechanizmusai működnek, a tagok számára nincs, ami megadja identitásuk és moralitásuk alapjait (Walker, 1992). Walker amellett érvel, hogy a múltból átemelt nézőpontok miatt a világpolitika nem alakulhatott ki, csupán a globális viszonyok közé exportált nemzetállami rendszer (Walker, 2009). A globális politika létrejöttét ezért úgy kell elképzelni, mint azt a folyamatot, amelynek során a korábban a nemzetközi politika alapját adó kívül és belül közötti határmegvonás par excellence a politika alapjává válik. A külpolitika és a belpolitika közötti elválasztás ekkor értelmét veszíti, és a politika egészét a kívül/belül konfliktusa uralja majd. Ez a megközelítés tehát azt sugallja, hogy a jelenlegi helyzetben nem a politika változott meg, hanem „csak” a világ lett nemzetközivé és ezért extrém módon felerősödött mindaz, ami a korábbi évszázadokat is jellemezte.

A másik esetben – ahogyan arra Luc Boltanski és Eve Chiapello rámutat – a kirekesztést úgy tekintik, mint a késő modern társadalmak egyik legfontosabb problémáját, amely nem hagyhatja érintetlenül a politika világát sem. A téma a nyolcvanas évektől kezdődően vált egyre fontosabbá a társadalomtudományok számára – nem utolsósorban a baloldal identitáspolitikai fordulatával párhuzamosan. A különböző teoretikusok arra törekednek, hogy megmutassák, hogyan vezetnek különböző gazdasági, társadalmi, kulturális és tudati folyamatok (mint az előítéletek) ahhoz, hogy mind helyi, mind nemzetállami, mind globális szinten kialakulnak a befogadottak és a kirekesztettek jól behatárolható csoportjai. Arra a következtetésre jutnak, hogy ha nem akarunk együtt élni a közöttük lévő konfliktusok embertelen következményeivel, akkor vagy az elkülönülés objektív alapjait kell felszámolni, vagy politikai megoldást kell találni a helyzet által okozott kihívásokra és problémákra (Boltanski–Chiapello, 2007).

A kortárs kritikai elmélet vezető teoretikusai közül Slavoj Žižek munkásságában jelenik meg legmarkánsabban ez a nézőpont. Žižek úgy gondolja, hogy a kirekesztés jellemző módja mutatja meg egy adott társadalmi-gazdasági rendszer valódi arcát – mint a zsidók esetében a náci Németországban. A kirekesztés ugyanis mindig a korszak sajátosságaiban gyökerezik. A szabadpiaci kapitalizmus univerzális értékeiről és nagyszerűségéről megfogalmazott állítások hasonló módon lepleződnek le napjainkban a menekültekkel kapcsolatos általános bánásmód következtében, mint a Harmadik Birodalom minden állítólagos kivételessége a holokauszt által. A kilencvenes évek közbeszédét azok az ideológiák uralták, amelyek a határok eltűnéséről, a világ „globális faluvá” válásáról, a mozgások és áramlások teljes szabadságáról, az emberiség egységesüléséről és a kapitalizmus győzelméről, ezzel párhuzamosan egy harmonikus és boldog korszak eljöveteléről szóltak. Žižek szerint kijelenthetjük: mindez nem így történt. Minél inkább kiépül a kapitalizmus új világa, annál inkább felerősödnek a „globális kirekesztés” jelenségei. A neoliberális korszak csillogásának, fejlődésének és szabadságának ára, hogy milliárdok szegénységben élnek, megfosztva az emberhez méltó élet feltételeitől – ők nem részei a globális társadalomnak. A Földet újra falak, kerítések, átléphetetlen elválasztóvonalak és tudati, valamint szimbolikus határok sokasága metszi keresztül-kasul. Emberek milliói élnek menekülttáborokban vagy olyan területeken, ahol (a háborúk, a vízhiány, az éhezés vagy a forróság miatt) elviselhetetlen a létezés. A kívül lévők lázadása elkerülhetetlennek látszik, és helyzetüknél fogva ők a hordozói az új korszak univerzális elveinek és értékeinek (ők a marxi értelemben vett új „magábanvaló osztály”) (Žižek, 2009: 2013).

A jelen könyv elemzései során abból indulok ki, hogy egyik megközelítés sem helyes, mert a kívül és a belül szerepét napjaink közéleti folyamataiban nem a politika, hanem a politikai szintjén ragadhatjuk meg sikerrel. A politika (politics) és a politikai (political) megkülönböztetése elsősorban Hannah Arendt, Carl Schmitt és Paul Ricœur munkásságára vezethető vissza, és nagy népszerűségre tett szert az elmúlt évtizedek „posztmegközelítéseiben”, tehát a posztmodern, posztmarxista, posztfundacionalista és posztstrukturalista politika- és társadalomelméletekben (Marchart, 2007). Amikor politikáról beszélünk, az intézmények, pártok, kormányok, mozgalmak stb. mindenki által jól ismert világáról van szó, amely vagy (mint a marxista hagyományban) valamiféle társadalmi-gazdasági folyamat következménye, vagy (mint a politikatudományban és a nyilvános vitákban legtöbbször) egy elkülönült alrendszer vagy szféra – saját szabályokkal, jellemzőkkel és működési elvekkel (Laclau, 1996: 47.). A jelenlegi tudományos elemzések szinte mindegyike – amint a fenti példákból is kiviláglik – a politika szintjén vizsgálja a kívül és belül lévők közötti konfliktust, hiszen az érvelések az egyik esetben a kirekesztés objektív szocioökonómiai folyamatai, a másik esetben a közösségek megformálásának örök érvényű elvei felől közelítenek a kérdéshez. A politikai ezzel szemben – ahogy Ernesto Laclau és különösen állandó szerzőtársa Chantal Mouffe ezt értelmezi – a mindennapi valóság része: olyan szakadás, antagonizmus, vagy konfliktus áll a hátterében, amely újra meg újra széttöri életünk egységét, harmóniáját és nyugalmi állapotát. A politikai tehát olyan ellentmondás, amely nem megszüntethető, vagy reprezentálható – lényege éppen az, hogy ontológiai értelemben elválaszthatatlan az adott gazdasági-társadalmi rendszer (egyáltalán a társadalom) létezésétől. Ennek hatása alá kerül a politika világa maga, ideológiakritikai értelemben pedig a szereplők és mozgalmak „tudattalanjának” nevezhetjük. Ahogy Mouffe fogalmaz:

„Néhány elméletalkotó, mint például Hannah Arendt számára a politikai a szabadság és nyilvános vita (deliberáció) területe, míg mások ugyanezt a hatalom, konfliktus és antagonizmus terének látják. Az én politikai-felfogásom egyértelműen az utóbbi változathoz kötődik. Számomra pontosan ebben áll a különbség a politika és a politikai között. A politikai alatt az antagonizmus dimenzióját értem, és ezt az emberi társadalmak szempontjából konstitutívnak tekintem. A politikával viszont azokat a gyakorlatokat és intézményeket fedem le, amelyeken keresztül a rend létrejön, és amelyek az emberi együttélést szervezik a politikai által létrehozott konfliktusos kontextusban.” (Mouffe, 2011: 26. – kiemelés az eredetiben).

A politika és a politikai viszonyát tekintve magam is osztom azt a feltételezést, hogy az előbbi legfőbb feladata (legalábbis az aktuális küzdelmek szintjén), hogy reagáljon az utóbbi által keltett problémákra. A politika ennek során nem iktathatja azonban ki a politikait, ezért (erre utal e könyv címe) ún. politikai logikákat kell létrehozzon annak „kezelésére”.

Mindezek tükrében már egyértelműen megfogalmazható e könyv sajátos nézőpontja. Azt mondhatjuk, hogy a kívül és a belül kérdéskörét a politika irányából vizsgálva a legtöbb elemző abból indul ki, hogy tudjuk, kik vannak kívül és kik belül. Empirikusan beazonosíthatjuk őket, megismerhetjük a közöttük fennálló konfliktus okait, illetve kimenetelét, és feltételezhetjük, hogy ellentétük központi szerepet játszik a különféle közéleti aktorok létrejöttében és küzdelmeiben. Így jár el a jobboldal, amikor nemzetek, civilizációk, bennszülöttek/bevándorlók harcáról beszél, és a baloldal is, amikor a centrum/periféria, a kirekesztettek/befogadottak, a középosztály/prekariátus, a gyarmattartók/kolonializáltak stb. szembeállításával operál. Alapvető tézisem szerint azonban mindennek az ellenkezője az igaz: a posztmodern kapitalizmusban többé nem tudhatjuk, ki van kívül és ki van belül. Sosem lehetünk biztosak a saját tényleges helyi értékünkben, bármikor átkerülhetünk a „másik oldalra”: így nem tudhatjuk, melyik pillanatban rombolja szét ez az új típusú antagonizmus életünk eddigi kereteit. A kívül és a belül beazonosításának bizonytalanná válása (a posztmodern állapot); az egzisztenciális szorongás, amely abból ered, hogy bármikor egy közöttük lévő szakadás vagy konfliktus kellős közepén találhatjuk magunkat; a globális „külső” fenyegetése és a létezésünk alapjaként azonosított „belső” fluiddá válása korunk általános bizonytalanságának forrásává válik. Álláspontom szerint ezek együttesen alkotják a politikait, amely lehetetlenné teszi a társadalom többségének vágyott és elképzelt harmóniáját és stabilitását (a teljessé váló „belül létet” és a „homogenitást”) a kulturális kapitalizmus fogyasztói univerzumában.

Az első két fejezetben bemutatom, hogyan jelent meg a kívül és a belül kérdése a tőkés rendszer különböző korszakaiban, és miképp tesz szert minden korábbinál fontosabb, antagonisztikus szerepre a posztmodern kapitalizmus időszakában. Az elemzések során használt hármas felosztás, amely a korai, a modern és a posztmodern kapitalizmus időszakát különbözteti meg, Antonio Negri elemzéseihez kapcsolódik.

Negri szerint 1918-ban a tőkés rendszer gyökeres átalakulása vette kezdetét, amellyel lezárult annak Marx által is elemzett első periódusa. Ekkor a világháború, az azt követő forradalmak és gazdasági krízisek hatására a termelést a fordista-taylorista elvek mentén szervezték újra. Ez volt a tömegmunkás időszaka, amikor a gyárakban a képzettséggel nem rendelkező futószalagmunkásokat kezdték alkalmazni, akik csak alkotórészei voltak az egész termelési ciklusnak. Ez az időszak azonban a bérek emelkedését is hozta, hiszen az előállított nagy mennyiségű tömegtermék számára felvevőpiacokat kellett létrehozni, és az egyre erősödő munkásmozgalmat pacifikálni kellett. A politika és az intézmények szintjén az 1950–1960-as évekre kiépült a keynesiánus jóléti/szabályozó állam, amely mind a korábbi túltermelési válságok, mind az osztálykonfliktus elsimításának kiváló eszközének bizonyult akkoriban. Kiépült a modern kapitalizmus. Negri úgy véli azonban, hogy 1968 után egy újabb fordulat következik be, és megkezdődik a posztmodern kapitalizmus időszaka. A csúcsra járatott modern kapitalizmus elleni lázadások (a legismertebb ezek közül ’68 májusában történt Franciaországban), illetve bizonyos gazdasági tendenciák (termelékenység növekedése, média fejlődése, szabadidő megjelenése, olajválság stb.) eredőjeként a tőkés rendszert alapvetően szervezték újra. Az automatizáció, majd a komputerizáció eredményeként a tömegmunkás elvesztette középponti szerepét – a fejlett gazdasági új típusú szektorokban nem volt rá szükség többé (Negri, 1992: 75–78.; Wright, 2002: 148–158.). A „posztmodern” kifejezés ennek az időszaknak a megjelölésében arra utal, hogy egy olyan kapitalizmusban élünk, amely időről időre változtatja saját arculatát – az egyetlen biztos kiindulópont leírása során ezért csak az utolsó „stabil és szilárd” tőkés periódus, a modern kapitalizmus időszaka óta bekövetkezett változások számbavétele lehet.

A kötet második felében azt a kérdést teszem fel, hogyan működik a Kívül/Belül politikai logika, illetve domináns szerepe miképpen alakítja át a versengő beszédmódokat és kollektív identitásokat. Bemutatom, hogy ez a fordulat miképp határozza meg a radikális-forradalmi baloldal lehetőségeit. Meggyőződésem szerint a jelenleg zajló folyamatok megértésének nem kis tétje van a baloldal szempontjából. Az elmúlt évtized politikai fejleményei ugyanis azt mutatják, hogy az úgynevezett „új jobboldal” – sok tekintetben ösztönösen, sok tekintetben korábbi ideológiáinak köszönhetően – sikeresen alakította ki azokat a politizálási módokat és hozta létre azokat a mozgalmakat és diskurzusokat, amelyek már minden tekintetben az új kontextus termékei. Orbán Viktor, Donald Trump, Matteo Salvini, Jarosław Kaczyński, Nigel Farage, Marine Le Pen és az új jobboldal – egymástól persze sok tekintetben különböző – többi vezetője, illetve a konzervatív értelmiségi, tanácsadói és médiavilág szereplői számtalan elemét hozták létre a „belül lévők” önvédelmét és privilégiumait igazoló világnézetnek.

Ezek közül elegendő, ha Renaud Camus „nagy felcserélés” tézisére utalok, amely mára a nyugati közvéleményben zajló viták egyik alapelemévé vált:

„a franciák, az angolok, a svédek, sőt már az olaszok számára is a Nagy Felcserélés hétköznapi tapasztalat, a pőre valóság: a tömeges bevándorlásról, a demográfiai alámerülésről, a lakosság és a civilizáció felcseréléséről, az etnikai viszonyok megváltoztatásáról, az iszlamizációról, az afrikanizációról, a helyettesítés útján történő népirtásról van szó. Egy adott területen, ahol évszázadok óta élt egy nép, hirtelen, csupán egy-két nemzedéknyi idő alatt, egy vagy több eltérő nép bukkan fel. A bennszülött lakosságot nem irtják ki, még ha megannyi merényletet és köztörvényes bűncselekményt szenved is el, hanem fokozatosan elsüllyesztik, megfullasztják, leretusálják a fényképről, felcserélik. […] A felcserélést a davokrácia [a kifejezés a davosi világfórumra utal – KV] végzi, vagyis a világgazdaság önző szereplői, akiket csak a profit érdekel.” (Camus, 2018.)

Miközben a jobboldal egyre inkább a Kívül/Belül politikai logikának megfelelően fogalmazza meg üzeneteit és hozza létre mozgalmait, kollektív identitásait – a baloldal mintha nem tudna mit kezdeni az új globális kihívással. A rendszerkritikus szereplők legnagyobb része ebben a helyzetben ahelyett, hogy érzékelné a korunkban zajló változások megdöbbentő mértékét, és levonná ebből azt a következtetést, hogy teljesen más elméleti kiindulópontokra és politikai gyakorlatokra van szükség, görcsös igyekezettel ragaszkodik saját jól bejáratott gondolati sémáihoz és ideológiáihoz. Ez annyiban érthető, hogy a hagyományos baloldal – ahogyan Göran Therborn kifejti – korábbi pozícióinak szinte teljes összeomlására (a létező szocializmus és a munkásmozgalom összeomlására) úgy reagált, hogy visszahúzódott olyan helyekre, amelyek a túlélés és a majdani visszatérés lehetőségét ígérték számára. Képviselői bezárkóztak néhány politikai szervezet maradékába (régen sikeres pártok, szakszervezetek, civil társadalom, nemzetközi együttműködések), a nyilvánosság bizonyos szegmenseire (folyóiratok, kiadók, alternatív színterek), illetve a tudományos világ peremére (a szociológia, a történettudomány, a közgazdaságtan, vagy a filozófia világába) – olyan területekre, ahol valaha döntő befolyásuk volt, és ezért valamennyire elfogadták létezésüket (Therborn, 2010). Nem kevesen közülük úgy értelmezik napjaink nagy változásait, hogy eljött számukra a „nagy visszatérés pillanata”.

Meggyőződésem szerint a kritikai baloldal nagy hibát követ el, amikor nem számol azzal a lehetőséggel, hogy a jelenlegi helyzet megértéséhez elengedhetetlen a 21. század olyan új jelenségeinek és sajátosságainak a feltárása, amelyek egyszerűen kívül esnek a hagyományos elméletek és politikák hatókörén. Jean Baudrillard nyomán, a rendszerkritika hiperreálissá válásáról beszélhetünk ennek kapcsán: a legtöbb társadalomkritikai elemzésben és tudományos munkában a valóság egy olyan imázsa jön létre, amelyben minden éppen úgy történik, ahogy kell, hogy történjen – mentesen valamennyi zavaró tényezőtől. Ez a valóság tehát, amit a baloldal állandóan újrakonstruál, valóságosabb, mint maga a valóság: kép egy olyan kapitalizmusról, amelyben egyértelmű a helyzet, és ami csak arra vár, hogy a baloldal beavatkozzon folyamataiba. Ennek az ideologikus valóságkonstrukciónak a három legfontosabb diszkurzív sarokpontja a „társadalmi elem” túlsúlya (a szociologizálás), a „válságbeszéd” (a moralizálás) és a „tömegek felmagasztalása” (az alul lévők romantizálása).

„Minden szociális elem lett, valósággal lubickolunk benne, akár a magzatvízben, a szocializmus pedig még meg is koronázta mindezt, jövőbeni eszmeiségnek állítva be. Ettől aztán mindenki szociologizál, nyakra-főre vizslatják a legcsekélyebb bonyodalmakat, a legapróbb viszontagságokat, a legsemmitmondóbb anomáliákat, a szociális elem árnyalatait, anélkül, hogy kétségbe vonnák axiómáját. (Baudrillard, 2019: 48.)

Az elmondottakból következően a baloldali társadalomkritika nem egyszerűen strukturális hátrányba kerül jobboldali vetélytársával szemben, de elveszíti a lehetőségét, hogy önmagát egy gyökeresen új (globális és posztmodern) korszak társadalmi-politikai frontvonalai mentén fogalmazza meg.

A Kívül/Belül politikai logika bemutatásának célja ennek fényében elsősorban az, hogy új megközelítésmódot kínáljak a kritikai társadalomelmélet és az antikapitalista baloldal számára. A politika eddigi „vertikális” szemlélete helyett egy „horizontális” nézőpont szükségessége mellett érvelek. Természetesen nem gondolom azt, hogy a kapitalizmus egyenlőtlenségi, demokratikus, politikai gazdaságtani, vagy rétegződéselméleti vizsgálata értelmetlen volna a 21. században. Meggyőződésem azonban, hogy a korszak történelmi-politikai alapkérdései és tétjei máshová kerültek át a posztmodern korszakban. A radikális-forradalmi baloldal számára pedig egyenesen létkérdés, hogy felismerje és feldolgozza ezt az átalakulást.

Mindezek fényében kutatásaim során egyrészt az érdekelt, hogyan válhat alkalmas eszközzé a Kívül/Belül politikai logika leírása a tényleges politikai szembenállások feltérképezésére, a jelenlegi ideológiák tipologizálására. Ennek vizsgálata kapcsán arra az eredményre jutottam, hogy a „falak politikájának” első hullámára – amely az új jobboldal előretörését hozta az elmúlt néhány évben – a globális status quo védelmében érdekelt erők maguk is újraszervezték saját politikai pozíciójukat és elsődlegesként jelenítették meg beszédmódjukban és kollektív identitásaikban a kívül és a belül kérdéskörét. Ezzel sikerült megtörni vagy feltartóztatni az egyre radikalizálódó jobboldali szereplők térnyerését – ennek ára azonban az elmúlt évek konzervatív és bezárkózó korszellemének való behódolás. A mainstream pártpolitikai küzdelmek a közeljövőben így várhatóan két nagy ideológiai blokk létrejöttéhez vezetnek majd, amelyeket az apokaliptikus Belül (ez lesz az új jobboldal – magába olvasztva a régi rasszizmus, tradicionalizmus, eurocentrizmus és premodernista-egyenlőségellenes konzervativizmus markáns elemeit) és a progresszív Belül (ez lép a liberális, harmadik utas és szociáldemokrata aktorok helyére – több konzervatív és zöld szereplőt is magába olvasztva) diskurzusai mentén konstruálnak meg. Azt állítom tehát, hogy lassan nemcsak az új (radikális) jobboldal, de a status quo védelmezőjeként fellépő politikai közép is „ráilleszkedik” az új politikai logikára.

Másrészt pedig azt vizsgáltam, hogy a kívül és a belül kérdése, mint az új politikai logika, mennyiben nyithat teret egy olyan „posztmodern baloldal” számára, amely végérvényesen felválthatja az évtizedek óta visszaszorulóban lévő hagyományos baloldali mozgalmakat és beszédmódokat. Álláspontom szerint az elmúlt két évtized autonomista mozgalmai (amelyek a poszt-hatvannyolcas, anarchista, feminista és ökológiai baloldal számtalan elemét tartalmazzák) mérhetetlen tapasztalatot és elméleti arzenált halmoztak fel, lehetővé téve korunk új radikális-forradalmi pozíciójának a megalapozását. A Kívül/Belül politikai logika korszakában egy új baloldali alapállás kibontakozásának lehetünk tanúi (ezt a „sem kívül, sem belül” pozíciójának nevezem majd), amely nagy eséllyel a 21. század radikális-forradalmi mozgalmainak első számú paradigmájává válhat.

Hivatkozott irodalom

Agamben, Giorgio (1998): Homo Sacer. Sovereign Power and Bare Life. Stanford, Stanford University Press

Agger, Ben (2004): The Virtual Self. A Contemporary Sociology. Oxford, Blackwell

Alcoff, Linda Martín – Alcoff, José (2015): Autonomism in Theory and Practice. Science & Society, Vol. 79., No. 2. 221–242.

Allan, Kenneth (2006): The Social Lens: An Invitation to Social and Sociological Theory. London, Pine Forge Press

Althusser, Louis et al., (2019): Olvasni A tőkét. Budapest, Napvilág Kiadó

Amin, Samir (1990): Delinking: Towards a Polycentric World. New York, Zed Books

Andreas, Peter – Snyder, Timothy (2000): The Wall Around the West: State Borders and Immigration Controls in North America and Europe. Lanham, Rowman & Littlefield

Antal Attila (2018): A populista demokrácia természete. Budapest, Napvilág Kiadó

Antal Attila (2019): Kivételes állapotban: a modern politikai rendszerek biopolitikája. Budapest, Napvilág Kiadó

Arditi, Benjamin (1994): Tracing the Political. Angelaki. Journal of the Theoretical Humanities, Vol. 1., No. 3., 15–28.

Artner Annamária (2006): Globalizáció alulnézetben. Elnyomott csoportok, lázadó mozgalmak. Budapest, Napvilág Kiadó

Artner Annamária (2019): Marx 200. Budapest, Eszmélet Zsebkönyvek

Ascher, Ivan (2016): The Subprime Subject of Ideology. In: Petro, Patrice S. – Ferguson, Kennan (eds): After Capitalism. Horizons of Finance, Culture and Citizenship. New Jersey, Rutgers University Press

Augé, Marc (2012): Nem-helyek. Bevezetés a szürmodernitás antropológiájába. Budapest, Műcsarnok

Avineri, Slomo (1968): The Social and Political Thought of Karl Marx. Cambridge, Cambridge University Press

Badiou, Alain (2016a): Régebbi a mi bajunk. Gondolatok a 2015. novemberi párizsi öldöklésről. Eszmélet, Vol. 28., No. 110. 18–48.

Badiou, Alain (2016b): What is to be Done? A Dialogue on Communism, Capitalism, and the Future of Democracy. Cambridge, Polity Press

Bagi Zsolt (2017): Az esztétikai hatalom elmélete. Emancipáció egy újbarokk korban. Budapest, Napvilág Kiadó

Balázs Gábor (2013): Az olasz Autonómia. Új Egyenlőség. Vol. 1., No. 6., 43–46.

Balázs Gábor (2018a): „In girum imus nocte et consumimur igni”. Guy Debord tegnap, ma, holnap. In: Antal Attila – Földes György – Kiss Viktor (szerk.): Marx – interpretációk, irányzatok, iskolák. Budapest. Napvilág Kiadó, 329–355.

Balázs Gábor (2018b): Az olasz „hosszú 68”. I–VIII. Mérce.hu 2018. július 2. – 2018. december 30.

Balázs Gábor (2020): Párizs szabad város, 1871. A párizsi Kommün. Budapest, Napvilág Kiadó

Balibar, Étienne (1994): Masses, Classes, Ideas. New York, Routledge

Balibar, Étienne (2004): We, the People of Europe. Princeton és Oxford, Princeton University Press

Bankston, Samantha (2017): Deleuze and Becoming. New York, Bloombury Academic

Barcsi Tamás (2012) A kivonulás mint lázadás. A kultúrától az ellenkultúráig, avagy a megtalált szabadság. Pécs, Publikon

Barcsi Tamás – Soós Kinga (2019): 68 és a „három M” (Marx, Mao, Marcuse): a hatvanas évek ellenkultúrájának és örökségének néhány társadalomfilozófiai összefüggéséről. Replika, Vol. 29., No. 110., 137–154.

Barker, Chris (2003): Cultural Studies: Theory and Practice. New York, SAGE

Barna R. Emília – Csányi Gergely – Gagyi Ágnes – Gerőcs Tamás: A rendszerváltozás utáni magyar feminista mozgalom globális, történeti perspektívából. Replika, Vol. 29., No. 108–109., 241–262.

Baudrillard, Jean (1993): Symbolic Exchange and Death. London, SAGE

Baudrillard, Jean (1994): Simulacra and Simulation. Michigan, Michigan University Press

Baudrillard, Jean (1995): The Gulf War Did Not Take Place. Indiana, Indiana University Press

Baudrillard, Jean (2003): Fragments. Interviews with Jean Baudrillard. London–New York, Routledge

Baudrillard, Jean (2014): The Divine Left: A Chronicle of the Years 1977–1984. New York, Semiotext

Baudrillard, Jean (2019): A menyasszony, akit menyegzője előestéjén ivartalanítottak. Kommentár, Vol. 9., No. 1., 105–115.

Bauman, Zygmunt (1998): Living Without Alternative. In: Sim, Stuart (ed.): Post-Marxism. A reader. Edinburgh, Edinburgh University Press, 92–101.

Bauman, Zygmunt (2000): Liquid modernity. Cambridge, Polity Press

Bauman, Zygmunt (2001): The Individualized Society. Cambridge, Polity Press

Bauman, Zygmunt (2002): Globalizáció. A társadalmi következmények. Szeged, Szukits Kiadó

Bauman, Zygmunt (2003): Work, Consumerism and the New Poor. London, Open University Press

Bauman, Zygmunt (2005): A munkaetikától a fogyasztás esztétikájáig. Replika, Vol. 12., No. 51–52., 221–237.

Beauvoir, Simone de (1971): A második nem. Budapest, Gondolat

Beck, Ulrich (1999): World Risk Society. Cambridge, Polity Press

Beck, Ulrich (2002): Individualization: Institutionalized Individualism and its Social and Political Consequences. New York, SAGE

Beck, Ulrich (2003): A kockázat-társadalom: út egy másik modernitásba. Budapest, Andorka Rudolf Társaság–Századvég

Békés Márton (2019): Fordul a szél. Budapest, KKETTK Közalapítvány

Berardi, Franco ’Bifo’ (1980): Anatomy of Autonomy. In: Marazzi, Christian (ed.): Italy: Autonomia – post-political politics. New York, Capital City Press, 148–165.

Berger Viktor (2018): Térré szőtt társadalmiság: a tér kategóriája a szociológiaelméletekben. Budapest, L’Harmattan

Bernard, Andreas (2019): The Triumph of Profiling: The Self in Digital Culture. Cambridge. Polity Press

Best, Steven – Kellner, Douglas (1997): The Postmodern Turn. New York, Guilford Press

Bey, Hakim (2011): T.A.Z.: The Temporary Autonomous Zone. London, Pacific Studio

Biglieri, Paula – Perelló, Gloria (2011): The Names of the Real in Laclau’s Theory: Antagonism, Dislocation, and Heterogeneity. Filozofski vestnik, Vol. 32., No. 2., 47–64.

Blunt, Alison – Wills, Jane (2000): Dissident Geographies: An Introduction to Radical Ideas and Practice. New York: Routledge

Blumenfeld, Jacob (2013): Occupation and Revolution. In: Blumenfeld, Jacob (ed.): The Anarchist Turn. New York. Pluto Press, 235–247.

Boggs, James (1963): The American Revolution: Pages from a Negro Worker’s Notebook. New York, Monthly Review Press

Boltanski, Luc – Chiapello, Eve (2007): The New Spirit of Capitalism. London, Verso

Bookchin, Murray (2019): A kommunista projekt. aszem.info 2019. december 22.

Böröcz József (2018a): A lengyel vízszerelő elviselhetetlen fehérsége és a magyar pávatánc a rassznótára. Replika, Vol. 30., No. 106–107., 353–362.

Böröcz József (2018b): Az EU és a világ. Budapest, Kalligram

Brown, Wendy (2010): Walled States, Waning Sovereignty. New York, Zone Books

Butler, Judith – Laclau, Ernesto – Žižek, Slavoj (2000): Contingency, Hegemony, Universality. London, Verso

Calhoun, David (1982): The Question of Class Struggle. Social Foundations of Popular Radicalism during the Industrial Revolution. Oxford, Basil Blackwell

Callinicos, Alex (1989): Against Postmodernism: A Marxist Critique. New York, Polity Press

Callinicos, Alex (2012): The Revolutionary Ideas of Karl Marx. London, Haymarket Books

Camargo, Ricardo (2013): Rethinking the Political: A Geneaology of Antagonism in Carl Schmitt throught the Lens of Laclau–Mouffe–Žižek. The New Centennial Review, Vol. 13., No. 1., 161–188.

Camus, Renaud (2018): Mentsük Európából azt, ami még menthető! – Renaud Camus és Leimeiszter Barnabás beszélget. Mandiner.hu 2018. április 2.

Castree, Noel – Derek Gregory (eds) (2006): David Harvey: A Critical Reader. London, Wiley–Blackwell

Cleaver, Harry (1979): Reading Capital politically. Austin, University of Texas Press

Coleman, William D. (2013): Fifty Key Thinkers on Globalization. London–New York, Routledge

Corcoran, Paul E. – Fuchs, Christitan (1983): Before Marx: Socialism and Communism in France. New York, Palgrave–Macmillan

CP (álnév) (2017): #Autonomism: Cutting the Ground From Under #Marxism. Internationalist Communist Tendency’s blog 2017. szeptember 3.

Cuninghame, Patrick (2015): Mapping the Terrain of Struggle: Autonomous Movements in 1970s Italy. Viewpointmag.com 2015. november 1.

Das, Raju G. (2017): David Harvey’s Theory of Uneven Geographical Development: A Marxist Critique. Capital & Class, Vol. 41., No. 3., 511–536.

Davies, William (2016): The Happiness Industry: How the Government and Big Business Sold Us Well-Being. London, Verso

Dean, Jodi (2018): The Communist Horizon. London, Verso

Debord, Guy (2006): A spektákulum társadalma. Budapest, Balassi Kiadó

Deleuze, Gilles – Guattari, Felix (1982): Anti-Oedipus: Capitalism and Schizophrenia. Cambridge, Polity Press

Della Porta, Donatella (2006): Globalization from Below: Transnational Activists and Protest Networks. Minnesota, University of Minnesota Press

Drucker, Peter F. (1993): Post-Capitalist Society. New York, Harper Business

Duncombe, Stephan (2013): The Anarchist Geography of No-Place. In: Blumenfeld, Jacob (ed.): The Anarchist Turn. Cambridge, Polity Press

Dunn, Robert G. (1998): Identity Crises: A Social Critique of Postmodernity. Minnesota, University of Minnesota Press

Éber Márk Áron (2020): A csepp. A magyar társadalom osztályszerkezete. Budapest, Napvilág Kiadó

Eden, David (2012): Autonomy: Capitalism, Class and Politics. New York, Ashgate

Elliott, Anthony (2007): Concepts of the Self. Cambridge, Polity Press

Engels, Friedrich (2019): Előszavak a Kommunista Kiáltványhoz. In: Žižek, Slavoj (szerk.): A kommunista kiáltvány – megkésett aktualitása. Budapest, Európa

Featherstone, Mike (1988): In Pursuit of the Postmodern: An Introduction. Theory, Culture & Society, Vol. 5., No. 2-3., 195–215.

Featherstone, Mike (2007): Consumer Culture and Postmodernism. New York. SAGE

Feigenbaum, Anna (2010):Concrete Needs no Metaphor: Globalized Fences as Sites of Political Struggle. Ephemera, Vol. 10., No. 2., 121–23.

Fero Dalma (2020): The Post-politics of Recognition in Hegemonic Struggles: The Road from the New Left Movements to the Crumbling of Liberal Hegemony. Intersections, Vol. 6., No. 1., 43–66.

Fisher, Mark (2012): The Post-Capitalist Desire. fisherfunction.persona.com 2012. január 1.

Fisher, Mark (2018): K-punk: The Collected and Unpublished Writings of Mark Fisher. New York, Zero Books

Fisher, Mark (2020): Kapitalista realizmus. Nincs alternatíva? Budapest, Napvilág Kiadó

Fleming, Peter (2018): Sugar Daddy Capitalism: The Dark Side of the New Economy. Cambridge, Polity Press

Flisfeder, Matthew (2019): Postmodern Marxism Today: Jameson, Žižek, and the Demise of Symbolic Efficiency. International Journal of Žižek Studies, Vol. 13., No. 1., 23–43.

Florida, Richard (2014): The Rise of the Creative Class – Revisited. New York, Basic Books

Foster, John Bellamy – McChesney, Robert W. (2012): The Endless Crisis. New York, Monthly Review Press

Foucault, Michel (1990): Felügyelet és büntetés. Budapest, Gondolat

Földes György (2008): Kettős tükör – 1968–2008. In: Balázs Eszter – Földes György – Konok Péter (szerk.): 1968 – a moderntől a posztmodernig. Budapest, Napvilág Kiadó, 11–47.

Frayne, David (2015): The Refusal of Work: The Theory and Practice of Resistance to Work. New York, Zed Books Ltd.

Fromm, Eric (2010): Utak egy egészséges társadalom felé. Budapest, Napvilág Kiadó

Frye, David (2019): Walls: A History of Civilization in Blood and Brick. New York, Scribner

Gacsályi Sára (2019): FOMO: te is félsz, hogy kimaradsz valamiből? Mandiner.hu 2019. október 6.

Gagyi Ágnes (2020): Szolidáris gazdaság és kapitalizmus. Fordulat, Vol. 13., No. 27., 7–37.

Galbraith, John Kenneth (1977): The Age of Uncertainty. New York, Houghton Mifflin Harcourt

Gautney, Heather (2010): Protest and Organization in the Alternative Globalization Era. NGOs, Social Movements, and Political Parties. New York, Palgrave–Macmillan

Geronimo [álnév], (2012): Fire and Flames. a History of the German Autonomist Movement. Berlin, PM Press

Gibbins, John B. – Reiner, Bo (1999): The Politics of Postmodernity: An Introduction to Contemporary Politics and Culture. London, SAGE

Gibson-Graham, JK [Katherine Gibson – Julie Graham] (1994): Waiting for the Revolution, or How to Smash Capitalism while Working at Home in Your Spare Time. In: Callari, Antonio (ed.): Marxism in the Postmodern Age: Confronting the New World Order. London, Gillford Press, 182–198.

Giddens, Anthony (1994): Beyond Left and Right. The Future of Radical Politics. New York, Stanford University Press

Giroud, Françoise (2005): Jenny Marx, avagy az ördög felesége. Budapest, Európa

Gorz, André (1982): Firewall to the Working Class. London, Verso

Gray, Robert (1981): The Aristocracy of Labour in Nineteenth-Century Britain, c. 1850–1914. London, Macmillan

Graeber, David (2012): The Democracy Project: A History, a Crisis, a Movement. New York, Spiegel&Grau

Graeber, David (2018): Bulshit Jobs: A Theory. New York, Simon&Schuster

Greif, Mark (2016): Against Everything. London, Verso

Guattari, Felix – Negri, Antonio (1990): Communists Like Us. London, Autonomia

Habermas, Jürgen (1994): Válogatott tanulmányok. Budapest, Atlantisz

Haider, Asad (2018): Mistaken Identity: Race and Class in the Age of Trump. Cambridge, Polity Press

Han, Byung-Chul (2020): A kiégés társadalma. Budapest, Typotex

Hardt, Michael – Negri, Antonio (2000): Empire. London, Penguin Books

Hardt, Michael – Negri, Antonio (2004): Multitude: War and Democracy in the Age of Empire. London, Penguin Books

Hardt, Michael – Negri, Antonio (2019): Empire. Twenty Years On. New Left Review, Vol. 50., No. 120., 2–22.

Harvey, David (1991): The Condition of Postmodernity: An Enquiry into the Origins of Cultural Change. London, Verso

Harvey, David (2005): A Brief History of Neoliberalism. Oxford, Oxford University Press

Harvey, David (2017): Marx, Capital, and the Madness of Economic Reason. London, Verso

Haskel, Jonathan (2018): Capitalism without Capital: The Rise of the Intangible Economy. Princeton, Princeton University Press

Hongqiao, Liu (2016): The Dark Side of Renewable Energy. Amsterdam, Earth Journalist Network

Honneth, Axel (1997): Elismerés és megvetés. Pécs, Jelenkor

Holloway, John (2002): Change the World Without Taking Power. London, Verso

Holloway, John (2010): Crack Capitalism. London, Verso

Holloway, John (2012): Preoccupying: John Holloway. occupiedtimes.com 2012. július 3.

Holloway, John (2014): On Poetry and Revolution. casagiap.org. 2014. június 20.

Horkheimer, Max – Adorno, Theodor (1995): A felvilágosodás dialektikája. Budapest, Gondolat–Atlantis

Innerarity, Daniel (2012): The Future and Its Enemies: In Defense of Political Hope. Palo Alto, Stanford University Press

Jameson, Fredric (2000): Reification and Utopia in Mass Culture. In: Hardt, Michael – Weeks, Kathi (eds): The Jameson Reader. Hoboken, N. J. Wiley–Blackwell, 27–47.

Jameson, Fredric (2010): Posztmodern, avagy a kései kapitalizmus kulturális logikája. Budapest, Noran Libro

Jameson, Fredric (2016): An American Utopia: Dual Power and the Universal Army. London, Verso

Janeczek, Andrzej (2011): Frontiers and Borderlands in Medieval Europe. Introductory Remarks. In: Janeczek, Andrzej (ed.): Frontiers and Borderlands. London, Peter Lang

Jones, Reece (2017): Violent Borders. Refugees and the Right to Move. London, Verso

Juris, Jeffrey S. (2008): Networking Futures: The Movements against Corporate Globalization. Durham, NC, Duke University Press

Kapelner Zsolt (2018a): A kritika radikalitása. A frankfurti iskola és a kritikai elmélet. In: Antal Attila – Földes György – Kiss Viktor (szerk.): Marx – interpretációk, irányzatok, iskolák. Budapest, Napvilág Kiadó, 259–273.

Kapelner Zsolt (2018b): Negativitás és politikai cselekvés Žižeknél és Adornónál. Elpis, Vol. 10., No. 1., 95–107.

Kapitány Gábor – Kapitány Ágnes (2013): A szellemi termelési mód. Budapest, Kossuth Kiadó

Kapoor, Ilan (2018): Psychoanalysis and the global. Nebraska, University of Nebraska Press

Kapoor, Nisha (2018): Deport, Deprive, Extradite. London, Verso

Kellner, Douglas (1997): Social Theory and Cultural Studies. In: Owen, David (ed.): Sociology after Postmodern. London, SAGE, 138–158.

Kellner, Douglas (2004): Introduction. In: Kellner, Douglas (ed.): The New Left and the 1960s: Collected Papers of Herbert Marcuse. London–New York, Routledge

Kinsman, Gary (2004): The Politics of Revolution: Learning from Autonomist Marxism. elkilombo.org 2004. január 1.

Kiss Viktor (2009): A munkásosztály diszkrét bája. A nemzetközi hitelválság és ideológiai konzekvenciái. In: Kiss Viktor: Leértékelt társadalom. Esszék, tanulmányok, publicisztikák. Budapest, Új Mandátum, 148–157.

Kiss Viktor (2011): Marx & Ideológia. Budapest, L’Harmattan

Kiss Viktor (2014): Marx újratöltve: hegemóniaelmélet a Kommunista kiáltványban. Századvég, Vol. 19., No. 71., 45–70.

Kiss Viktor (2016): Reflexív baloldal, globális baloldal, futurobaloldal?: a forradalom aktualitásának lukácsi koncepciója a 21. században. In: Böcskei Balázs (szerk.): A forradalom végtelensége: Lukács György politika- és társadalomelmélete. Budapest, L’Harmattan, 186–214.

Kiss Viktor (2018): Ideológia, kritika, posztmarxizmus. A baloldal új korszaka felé. Budapest, Napvilág Kiadó

Kiss Viktor (2019): A posztmarxizmus intellektuális stratégiái. In: Antal Attila – Földes György – Kiss Viktor (szerk.): Marx – interpretációk, irányzatok, iskolák. Budapest, Napvilág Kiadó, 397–412.

Kiss Viktor (2020): Baloldal a posztmodern kapitalizmusban. Eszmélet, Vol. 30., No. 2., 85–95.

Kiss Viktor – Kerékgyártó Ágnes (2019): A politika visszatérése? Chantal Mouffe és a baloldali populizmus. Kellék, Vol. 18., No. 61., 173–193.

Klein, Naomi (2004): NO LOGO. Budapest, AMF–Tudatos Vásárlók Egyesülete

Klein, Naomi (2013): Sokkdoktrína – A katasztrófakapitalizmus felemelkedése. Budapest, Akadémiai Kiadó

Koselleck, Reinhart (1997): Az aszimmetrikus ellenfogalmak történeti-politikai szemantikája. Budapest, Jószöveg Műhely

Kováts Eszter (2019): Identitáspolitika: Túlkapás vagy a dolog maga? In: Sebők Miklós – Böcskei Balázs: Itt van Amerika. Az amerikai politika hatása Magyarországon. Budapest, Atheneum Kiadó, 325–338.

Kraushaar, Wolfgang (2014): Diplomások lázadása. Az arab tavasztól az Occupy mozgalomig. Budapest, Napvilág Kiadó

Kuhn, Gabriel (2012): Afterword. In: Geronimo: Fire and Flames. a History of the German Autonomist Movement. Berlin, PM Press, 177–186.

Laclau, Ernesto (1996): Emancipation(s). London, Verso

Laclau, Ernesto (2011): A populista ész. Budapest, Noran Libro.

Laclau, Ernesto (2019): Populizmus – mit fed a név? Kellék, Vol. 18., No. 61., 53–69.

Laclau, Ernesto (2020): Hegemónia és retorika – útban a társadalmi működés retorikai megalapozása felé. Eszmélet (Megjelenés alatt)

Laclau, Ernesto – Mouffe, Chantal (1985): Hegemony and Socialist Strategy. London, Verso

Lash, Scott – Urry, John (1987): The End of Organized Capitalism. Wisconsin, University of Wisconsin Press

Láthatatlan bizottság (2012): Az eljövendő felkelés. Budapest, A Rednews.hu kiadása

Lenin, V. I. (1973): Mi a teendő? Budapest, Kossuth Könyvkiadó

Lindner, Ralf (2007): Áruszimbolika. In: Kiss Viktor – Thoma László: Művelődéselmélet. Szöveggyűjtemény. Budapest, Zsigmond Király Főiskola, 55–75.

Longhurst, Brian – Smith, Greg (2016): Introducing Cultural Studies. Salford, University of Salford

Löwy, Michael (2005): The Theory of Revolution in the Young Marx. London, Haymarket Books

Lukács György (1971): Történelem és osztálytudat. Budapest, Magvető

Luttwak, Edward (2000): Turbo-Capitalism. Winners and Losers in the Global Economy. New York, HarperCollins

Marchart, Oliver (2007): Post-Foundational Political Thought: Political Difference in Nancy, Lefort, Badiou and Laclau. Edinburgh, Edinburgh University Press

Marchart, Oliver – Critchley, Sion (2004): Laclau: A Critical Reader. London–New York, Routledge

Marcuse, Herbert (1990): Az egydimenziós ember. Budapest, Gondolat

Martinez, Miguel (2019): Squatters in the Capitalist City. London–New York, Routledge

Marx, Karl (MEM 1) A hegeli jogfilozófia kritikájához. Budapest, Kossuth Kiadó, 201–336.

Marx, Karl (MEM 1): Levelek a „Deutsch-Französische Jahrbücher”-ből. Budapest, Kossuth Kiadó, 339–349.

Marx, Karl (MEM 4): A Kommunista Párt Kiáltványa. Budapest, Karl Marx és Friedrich Engels Művei. Kossuth Kiadó, 201–336.

Marx, Karl (MEM 30): Marx levele Engelshez. Budapest, Kossuth Kiadó, 326–328.

Marx, Karl (MEM 42): Gazdasági filozófiai kéziratok 1844-ből. Budapest, Kossuth Kiadó

Mason, Paul (2010): Live Working or Die Fighting: How the Working Class Went Global. London, Haymarket Books

Mason, Paul (2015): Postcapitalism: A Guide to Our Future. London, Penguin–Random House

McCrisken, Trevor – Wroe, Andrew (2019): The Ordinary Presidency of Donald J. Trump. New York, Palgrave

McGuigan, Jim (2009): Cool Capitalism. New York, Pluto Press

Melegh Attila (2006): On the East/West Slope: Globalization, Nationalism, Racism and Discources on Eastern Europe. Budapest, CEU Press

Mészáros István (2005): Szocializmus, vagy barbárság – mint történelmi alternatíva. Budapest, Napvilág Kiadó

Miles, Steven (2010): Spaces for Consumpmption. London, SAGE

Miles, Steven (2019): Immersive narratives of ‘self-work’ in an experience society: understanding the cruise ship experience. Leisure Studies. Vol. 10., No. 3., 2–12.

Miles, Steven (2020): Experience Society. Cambridge, Polity Press

Mouffe, Chantal (1994): A politika visszatérése. Eszmélet, Vol. 6., No. 23., 65–78.

Mouffe, Chantal (2000): The Democratic Paradox. London, Verso

Mouffe, Chantal (2011): A politika és a politikai. Századvég, Vol. 31., No. 60., 25–47.

Mouffe, Chantal (2016a): Csak a populizmus mentheti meg a demokráciát. Mérce.hu 2016. november 27.

Mouffe, Chantal (2016b): Democratic Politics and Conflict: An Agonistic Approach. Política Común, Vol. 6., No. 9., 1–22.

Mouffe, Chantal (2018): For a Left Populism. London, Verso

Murphy, Peter – de la Fuente, Eduardo (2014): Aesthetic Capitalism. Leiden, Brill

Murray, Charles (1999): The Underclass Revisited. London, Aei Press

Musto, Marcelo (2016): A radikális baloldal Európában 1989 után. Eszmélet, Vol. 28., No. 118., 114–132.

Mutsaers, Inge (2016): Immunological Discourse in Political Philosophy. Immunisation and its Discontents. London–New York, Routledge

Nagle, Angela (2017): Kill All Normies: Online Culture Wars From 4Chan And Tumblr To Trump And The Alt-Right. New York, Zero Books

Nealon, Jeffrey T. (2015): Post-Postmodernism or, The Cultural Logic of Just-in-Time Capitalism. Stanford, Stanford University Press

Negri, Antonio (1982): Marx Beyond Marx. Lessons on the Grundrisse. London, Verso

Negri, Antonio (1992): Interpretation of the Class Situation Today: Methodological Aspects. In: Bonefeld, Werner – Gunn, Richard – Psychopedis, Kasmas (eds): Open Marxism. Vol. II. London, Pluto, 69–105.

Negri, Antonio (2005): Books for Burning. Between Civil War and Democracy in 1970s Italy. London, Verso

Negri, Antonio (2014): Self-Valorialization and the Project of the Multitude. In: Harrison, Oliver (ed.): Revolutionary Subjectivity in Post-Marxist Thought: Laclau, Negri, Badiou. London, Ashgate, 22–42.

Osborne, Peter (2006): How to Read Marx? London, W. W. Norton & Company

Pap Szilárd István (2019): A menekültek kint tartása érdekében semmi sem drága Európának. Mérce.hu 2019. július 14.

Parker, Martin – Fournier, Valerie (2007): The Dictionary of Alternatives: Utopianism and Organization. New York, Zed Books

Phillips, Leigh – Rozworski, Michel (2019): The People’s Republic of Walmart: How the World’s Biggest Corporations are Laying the Foundation for Socialism. New York, Jacobin

Pleyers, Geoffrey (2011): Alter-Globalization: Becoming Actors in a Global Age. Cambridge, Polity Press

Reyes, Raniel (2020): Deleuze and Guattaris Philosophy of Becoming-Revolutionary. Cambridge, Cambridge Scholars Publishing

Ritzer, George (2004): The McDonaldization of Society. Cambridge, Polity Press

Robinson, Andrew (2010): Autonomism: The future of activism? ceasefiremagazine.co.uk 2010. január 1.

Robinson, William I. (2018): Capitalism in the Twenty-First Century. In: Langman, Lauern – Smith, David A.: Twenty-First Century Inequality & Capitalism: Piketty, Marx and Beyond. Leiden, Brill

Robson, William Alexander (1976): Welfare State and Welfare Society: illusion and reality. London, Allen and Unwin

Rojek, Chris (1993): Baudrillard and Politics. In: Rojek, Chris (ed.): Forget Baudrillard? London–New York, Routledge, 107–124.

Ruivenkamp, Guido – Hilton, Andy (2017): Perspectives on Commoning: Autonomist Principles and Practices. New York, Zen Books

Rupert, Mark (2000): Ideologies of Globalization: Contending Visions of a New World Order. London–New York, Routledge

Said, Peter (2017): World of Wall: The Structure, Roles and Effectiveness of Separation Barriers. Cambridge, Open Books

Saldanha, Arun (2017): Space After Deleuze. New York, Bloomsbury Academic

Scheiring Gábor (2019): Egy demokrácia halála – Az autoriter kapitalizmus és a felhalmozó állam felemelkedése Magyarországon. Budapest, Napvilág Kiadó

Schinkel, Willem – Noordegraaf-Eelens, Lisbeth – Tsipouri, Lena – Stenius, Vanja (eds) (2011): In Medias Res. Peter Sloterdijk’s Spherological Poetics of Being. Amsterdam, Amsterdam University Press

Schlembach, Raphael (2014): Against Old Europe: Critical Theory and Alter-Globalization Movements. London, Routledge

Schmitt, Carl (2002): A politikai fogalma. Budapest, Attraktor–Pallas Stúdió

Schulze, Gerhard (2008): Experience Society. New York–London, SAGE-Theory Culture and Society

Sennett, Richard (1998): A közéleti ember bukása. Budapest, Helikon

Sheller, Mimi (2016): Moving With Urry. Theory, Culture and Society, Vol. 33., No. 7–8., 3–10.

Shukaitis, Stevphen – Graeber, David – Biddle, Erika (2007): Constituent Imagination, Militant Investigations. Collective Theorization. Oakland – Edinburgh – West Virginia, AK Press

Şimşek, Bahar – Jongerden, Joost (2018): Gender Revolution in Rojava: The Voices beyond Tabloid Media. Geopolitics, Vol. 10., No. 1., 2–22.

Sivaram, Varun (2018): The Dark Side of Solar. How the Rising Solar Industry Empowers Political Interests that could Impede a Clean Energy Transition. Brookings, 2018. január 1.

Sloterdijk, Peter (1998/1999/2004): Spheres I–III. Cambridge, Polity Press

Sloterdijk, Peter (2013): In the World Interior of Capital: Towards a Philosophical Theory of Globalization. Cambridge, Polity Press

Smaligo, Nicholas (2014): The Occupy Movement Explained. New York, Open Court

Smith, Livingston David (2012): Less than Human. New York, Griffin Press

Soós Kinga (2019): „Kísértet járja be Európát”, avagy a populizmus diszkurzív kalandjai. Kellék, Vol. 18., No. 61., 139–154

Spivak, Gayatri (1995): The Spivak Reader: Selected Works of Gayatri Chakravorty Spivak. New York, Routledge

Srnicek, Nick (2016): Platform Capitalism. Cambridge, Polity Press

Standing, Guy (2011): The Precariat. The New Dangerous Class. New York, Bloomberg Academic

Stavrakakis, Yannas (2007): The Lacanian Left: Psychoanalysis, Theory, Politics. Edinburgh, Edinburgh University Press

Stavrakakis, Yannas – Glynos, Jason (2012): Encounters of the real kind: sussing out the limits of Laclau’s embrace of Lacan. In: Marchart, Oliver (ed.): Laclau: A Critical Reader. London–New York, Routledge

Streeck, Wolfgang (2014): Hogyan lesz vége a kapitalizmusnak? Eszmélet, Vol. 26., No. 104., 9–38.

Streeck, Wolfgang (2018): A kapitalizmus vége – Tanulmányok egy hanyatló rendszerről. Budapest, Helikon Kiadó

Sunkara, Bhaskar (2019): The Socialist Manifesto. The case for radical politics in an era of extreme inequality. New York, Basic Books

Sutter, Laurent de (2018): Narcocapitalism. Cambridge, Polity Press

Szabó Gábor (2010): Szétszakadó világunk: A globalizáció emberi jogi kockázatai. Pécs, Publikon

Szalai Erzsébet (2008): New Capitalism – and What Can Replace It. Budapest, Pallas Publisher Ltd.

Szalai Erzsébet (2020): Újkapitalizmus – és a baloldal új helyzetben. Eszmélet, Vol. 31., No. 126., 57–64.

Szigeti Attila (2019): A kapitalocén – avagy mibe kerül az olcsó természet? Fordulat, Vol. 12., No. 25., 54–77.

Tallár Ferenc (2015): Az áramlások terében. Budapest, Liget Műhely

Tallár Ferenc (2019): Meggyengült nemzetállamok, erősödő populizmusok? Kellék, Vol. 18., No. 61., 101–127.

Tamás Gáspár Miklós (2000): A posztfasizmusról. Eszmélet, Vol. 12., No. 48., 4–25.

Tamás Gáspár Miklós (2006): Telling the Truth About Class. Socialist Register, Vol. 42., No. 1., 228–268.

Taraszov, Alekszandr Nyikolajevics (2002): Szégyenteljes évtized – Tézisek egy vádbeszédhez. Eszmélet, Vol. 14., No. 56., 49–60.

Therborn, Göran (2010): A marxizmustól a posztmarxizmus felé? Budapest, Eszmélet Könyvek

Thoburn, Nicholas (2003): Deleuze, Marx and Politics. New York, Routledge

Thorburn, Elise D. (2017) Cyborg Witches: Class Composition and Social Reproduction in the GynePunk Collective. Feminist Media Studies, Vol. 17., No. 2., 153–167.

Tronti, Mario (1962): Factory and Society. operaismoinenglish.wp.com 2016. január 1.

Tronti, Mario (1980): The Strategy of Refusal. In: Marazzi, Christian (ed.): Italy: Autonomia – Post-political Politics. New York, Capital City Press, 28–36.

Turchetto, Maria (2008): From »Mass Worker’ to« »Empire«: The Disconcerting Trajectory of Italian Operaismo. In: Bidet, Jacques – Kouvelakis, Stathis: Critical Companion to Contemporary Marxism. Leiden–Boston, Historical Materialism Books, 285–309.

Urry, John (1995): Consuming Places. London–New York, Routledge

Urry, John (2011): The Tourist Gaze 3.0. London–New York, Routledge

Useem, Michel (1999): Investor Capitalism. New York, Basic Books

Waldschmidt, Anne (2008): Who Is Normal? Who Is Deviant? »Normality« and »Risk« in Genetic Diagnostics and Counseling. In: Tremain, Shelley (ed.): Foucault and the Government of Disability. Michigan, University of Michigan Press, 48–68.

Walker, John R. B. (1992): Inside/Outside: International Relations As Political Theory. Cambridge, Cambridge University Press

Walker, John R. B. (2009): After the Globe, Before the World. London–New York, Routledge

Wallerstein, Immanuel (2005): The inequalities that blazed in France will soon scorch the world. Guardian, 2005. december 3.,

Wallerstein, Immanuel (2010): Bevezetés a világrendszer-elméletbe. Budapest, Eszmélet Könyvek

Weiner, Richard R. – Lopez, Ivan (2018): Los Indignados. Tides of Social Insertation in Spain. New York, Zero Books

Williams, Raymond (1973): Base and Superstructure in Marxist Cultural Theory. New Left Review, Vol. 10., No. 82., 2–25.

Woodcock, Jamie (2020): The Gig Economy: A Critical Introduction. Cambridge, Polity Press

Wright, Eric Olin (2017): Miért fontos az osztály? Eszmélet, Vol. 29., No. 114., 9–32.

Wright, Steve (2002): Storming Heaven: Class Composition and Struggle in Italian Autonomist Marxism. New York, Pluto Press

Wurtzel, Michel (2005): Prozac Nation: Young and Depressed in America. New York, Mariner

Žižek, Slavoj (2002): Welcome to the Desert of the Real: Five Essays on September 11 and Related Dates. London, Verso

Žižek, Slavoj (2006): The Universal Exception. London, Verso

Žižek, Slavoj (2009): Egyszer mint tragédia, másszor mint bohózat. Budapest, Eszmélet Könyvek

Žižek, Slavoj (2019): A kommunista kiáltvány – megkésett aktualitása. Budapest, Európa

Zuboff, Shoshana (2020): Age of Survillance Capitalism. New York, PublicAffers

Kiadta a Napvilág Kiadó
Budapest, 2023.
Elektronikus kiadás

A kiadásért felel
a Napvilág Kiadó ügyvezető igazgatója
Felelős szerkesztő Klopfer Judit
Felelős szerkesztő Gellériné Lázár Márta
Borító Janković Milán
Művészeti vezető Janković Milán
Elektronikus könyv Nagy Lajos

www.napvilagkiado.eu

ISBN 978 963 338 276 9

Felhasznált betűtípusok:
Noticia Text – SIL Open Font Licence
Open Sans – Apache Licence 2.0