ARANYOS REMETE

LILIAN – A TISZTASÁG ÉS GYENGÉDSÉG

RÉVÉSZ JÁNOS

IMPRESSZUM

2023

Underground Kiadó Kft.

www.undergroundkiado.hu

Minden jog fenntartva!

S zerelem, szex, gyengédség. Három szó, ami meghatározza életünk jelentős részét. A gyengédség a nőiesség egyik megnyilvánulása. A gyengédség a lélekben írt vers...

KÖSZÖNETNYILVÁNÍTÁS

Én csak megírtam ezt a történetet, amelybe az életem során közvetve vagy közvetlenül kerültem. Az alapokat mindig az életem adta. Budakeszin, ahol élek, mindig történik valami, ahol állandóan meglepetések érnek, amikre oda kell, hogy figyeljek, és akkor beindul a fantáziám, kitalálok hozzá egy sztorit. A többi a múltamból és az életből ellesett példákból adódik.

Külön szeretném megköszönni az ország lakosainak a láthatatlan közreműködését, akik önkéntelenül is az írásaim hősei lettek. A ki-adómnak – MyBook – a konstruktív együttműködését, különösen Kolozsi Katalin kapcsolattartó közreműködését, akivel szinte min-dennapos telefonos és e-mailes kapcsolatban voltam. Köszönöm a lektorok és a szerkesztők: Szél Ildikó, Abuczky Anikó és Révész Andrea tevékenységét, valamint az E-book kiadóm és terjesztőm, a Publio Kiadó ténykedését!

Ahoroszkóp szerint a Lilian nevű lányok gyakran el vannak rontva. Puha karakterűek, és a szülők gyakran megenged-nek nekik sok mindent, ami elronthatja őket. De Lilian kíváncsi, kitartó elmével és fejlett intuícióval rendelkezett. Mások sze-rették, és népszerű volt az egyetemen. Általános szabály volt nála, hogy mindig jól tanult az iskolában, és nem törődött a vele élő emberek sikereivel. Nem bosszantotta, ha valaki jobb, mint ő, hanem inkább megpróbálta kibővíteni tudását. A szabadságot szerető, nehe-zen egyhelyben maradó lányt a vágyai vezérelték. Lilian Győrben élt, és a Széchenyi István Egyetem Gazdaságinformatikus (BsC) sza-kának másodéves hallgatója volt a Gépészmérnöki, Informatikai és Villamosmérnöki Kar (GIVK) Egyetem tér 1. szám alatti épületében.

Nappali tagozatos, támogatott képzésre járt, és most tartott a harma-dik félévnél. Ez a támogatott képzés nagyon jól jött neki, mert elég rossz anyagi körülmények között élő családból származott, akik nemigen tudták volna fizetni a képzése 350 ezer forintos díját. Már a gimnáziumban is jó tanuló volt, az ő képzési területén a választható szakmai előkészítő vizsgatárgy az informatikai alapismeretek volt, amit Lilian könnyedén teljesített.

A közeli Hédervári út egyik kis lakásában élt együtt szoba- és év-folyamtársával, Angelinával, aki meglehetősen tiszteletlen lány volt.

Amikor ezt a nevet az emberek kiejtik, a szemükben egy romantikus és szenvedélyes szépség képe jelenik meg. De a valóságban Angelina karaktere nagyon impulzív volt, gyakran hasonlított egy kedves, de nagyon hangulatos gyermekre. Egy ilyen nevű lány kíváncsi, de az érdeklődése gyorsan vált másik témára. Angelina szerette a bókot és az udvariasságot azoktól a férfiaktól, akik számára kedvesek voltak, ám csak azokkal kezdett, akik valóban „bejöttek neki”, és akikkel hosszú távú kilátásai voltak. Az életkorral Angelina toleránsabbá vált nem csak másokkal, hanem önmagával szemben is. A kölcsönös

megértés nagyon fontos volt számára. Liliannel jól kijöttek már az első perctől kezdve, ezért is maradtak lakótársak a következő évben is. Ő egy évvel Lilian fölött járt az egyetemre, ugyanazon a szakon.

Impulzív lévén szerette a bulikat, így sokan megfordultak náluk, sokszor alig fértek el a kis lakásban. Volt köztük sok fiú is, köztük nem egyetemisták, hanem Angelina itt-ott összeszedett ismerősei.

Lilian egész más volt. Ő egy nyugodt, csendes, fiatal nő volt, a maga szépségével. Kifejezetten szép volt az arca, kicsit vastag, érzéki ajkakkal, szépen kiszedett, természetes fekete szemöldökkel. Testé-nek ékessége a hosszú, fekete, szinte a fenekéig érő haja volt, amit rendszeresen, két-három naponta mosott, majd fényesen csillogóra kefélt. Szép, arányos teste volt a maga 170 cm-es magasságával, bá-multák is a fiúk nem csak az egyetemen, hanem még az utcán is. Ma-gába forduló, szolid lány volt, nem sokat foglalkozott a kíváncsi te-kintetekkel. Őt a tanulási vágya vitte előre, informatikus szeretett volna lenni, és az egyetem után, ha csak lehet, a közeli Ausztriában dolgozni. Ezért idegen nyelvként a németet választotta, évfolyamel-ső is lett. Olvasni is csak német nyelvű könyveket olvasott, a klasszi-kusoktól kezdve a szórakoztató, könnyed irodalomig.

– Mit csinálsz ma este? – kérdezte Angelina.

– Amit szoktam: tanulok és olvasok – felelte Lilian.

– Mi néhányan a haverokkal elmegyünk a Fecske Presszóba, ló-gunk egyet. Ott a legkönnyebb kicserélni az üres üveget a boltban vásárolt telire, így egy üveg bor mellett eltöltjük az egész estét. Ez így nagyon megéri, kár, hogy táncolni nem lehet. Gyere velünk! Ne csak mindig a könyveket bújd – invitálta Angelina.

– Tudod, hogy nekem ők a barátaim. Most éppen Lyon Feuht-wanger: Spanyol ballada című kötetét nyúzom, elég nehéz szöveg, de el fogom olvasni, pont ezért. Nekem a borosüveg, a sok nevetgé-lés a semmin nem sokat ad, inkább maradok itthon, és ha megunom,

akkor legfeljebb kitakarítok. Ez ad nekem igazi örömet, kikapcsoló-dást. Tudod, hogy én ilyen vagyok, egy nyugodt, szolid lány, nem szeretem a zsivajt, a hangos beszédet, nagy társaságot, inkább elva-gyok a magányomban. De te csak érezd jól magad a haverjaiddal, felnőtt nő vagy, a lelked rajta! – válaszolta Lilian. Ezzel már vette is elő a könyvét és folytatta az olvasást.

– A te dolgod, akkor maradj itt besavanyodottan, én mindenesetre elmegyek a Fecskébe és kirúgok egy kicsit a hámból. Ha már úgyis takarítani akarsz, ne felejtsd el az én cuccaimat sem rendbe rakni, tudod, hogy én hajlamos vagyok mindent csak úgy ledobálni. Most is elég sok ruhám van szanaszét, légyszi! – mondta Angelina, és már fordult is, hogy induljon.

– Jó, tudod, hogy mindig megcsinálom, akkor is, ha nem kérsz rá külön. Ez már szinte a feladatom – mondta Lilian felnézve a könyvé-ből, majd folytatta az olvasást.

Angelina ezzel elviharzott, otthagyta Liliant azzal a boldog tu-dattal, hogy a takarítást ezzel letudta. Lilian folytatta az olvasást, de a nehéz szöveg miatt a szótára mindig ott volt mellette. Nem mintha nem értette volna meg a szöveget, mert általában megértette, kitalál-ta, de sokszor kíváncsi volt a pontos jelentésre. Egynyelvű értelmező

szótárt használt, hogy még ebből is tanuljon. Bár kitartó ember volt, úgy két óra után ráunt a számára nehézkesnek tűnő haladással, és bosszankodva félretette a könyvet. A változatosság kedvéért elővette az informatikát. Az alapokon már rég túlvoltak, ez a félév a PHP

nyelv tanulmányozására volt szánva. A félév eleje volt még csak, a telepítést és az alkotóelemeket vették át, azokat meg is tanulta, nem volt vele gondja. Most tartottak a ciklusoknál, az elágazások már elég jól mentek neki, de azért ismétlésképpen gyorsan összedobott egy rövid if elágazást:

<?php

If (elegedett = „nagyon”)

{print „örülök, hogy elégedett”;

} else {

print „kérjük értékeljen”;

}

?>

Ez könnyen ment már neki, gyorsan kipróbált egy elseif szerke-zetet is, ez sem okozott neki gondot. Megnézte még a switch elágazást, amelyek közül csak a ?termális (három tényezős művelet) tűnt nehezebbnek, berakta egy dobozba és gyorsan lefirkantott egyet:

<div>

<?php

$elegedett = „nem”;

$orulunk = „örülünk, hogy elégedett”;

$sajnaljuk = „sajnáljuk”;

$szoveg = ($elegedett == „nagyon”) ?$orulunk:$sajnaljuk; print = „$szoveg”;

?>

</div>

Ez is ment neki elsőre, a gondjai most kezdődtek, a while (amíg csak) ciklus működését nem igazán értette, pedig a felépítése viszonylag egyszerűnek tűnt.

While ( feltétel ) {

// valamilyen tevékenység

}

Azért nekigyürkőzött és kreált egyet:

<?php

$szamlalo = 1;

while ($szamlalo <= 12) {

print „számláló kétszerese : ” .($szamlalo*2). „<br />” ;

$szamlalo++;

}

?>

Meglepődött magán, mikor azt látta, hogy működik az egyszerű

kódja. Kicsit előrelapozott a könyvben, hogy mi is lesz még. Mikor meglátta a Tömböket, Űrlapokat, majd’ leesett az álla, az Objektum orientált programozásról nem is beszélve. Az XML-ről még nem is hallott, pedig azt hitte magáról, hogy otthonos a számítástechniká-ban. Hogy tanulta ezt meg Angelina? – gondolkodott el. Ez most persze nem is fontos, ezen neki kell túllenni, sőt, nem csak túllenni, hanem megtanulni, ezzel nekiállt és elkezdte gyakorolni a while cik-lusokat. Sok ideje elment vele, de végül győzött, és meglehetősen magabiztosan kezdte használni, szinte minden próbálkozása sike-rült. Egészen elfáradt a háromórás tanulásban, kikapcsolódásképpen elkezdett takarítani. Főleg Angelina holmijai voltak össze-vissza a szobában, ő általában igyekezett mindent a helyére rakni. Kifejezetten szerette a rendet és utálta a kuplerájt, nem úgy, mint Angi, akit ez sohasem zavart.

Angi csak éjfél után keveredett haza, jóval a Fecske zárása után.

Biztosan az utcán itták meg a maradék borukat, gondolta Lili. Kicsit megébredt a csatazajra, amit Angi keltett a kapatos megérkezésével.

Másnap Lili bement az egyetemre, Angi pedig fáradtan aludt to-vább. Az egyetemen délelőtt hardverekkel foglalkoztak, számtalan PC-t kaptak szét és építették őket újra.

– Láttam, te nem voltál a Fecskében. Megint tanultál? – kérdezte Zoli, aki régen kerülgette a szép lányt.

– Igen, sokat tanulok, azért vagyok itt. A tanulás nélkülözhetetlen eszköz, amely táplálja az elménket és megnyugtatja a lelkünket. Ez mind a személyes, mind a szakmai karrier szempontjából szükséges,

mivel képessé tesz minket arra, hogy jobban megértsük és kezeljük a dolgokat az életben – felelte Lili.

– Igen, ez igaz, nem is akarom vitatni, de az egyetemi élet része a lumpolás is. Te nagyon vonzó lány vagy, legalábbis nekem nagyon tetszel, örülnék, ha jobban összeismerkednénk, és az egyetemen kí-vül is több időt töltenénk együtt!

– Nekem ilyesmire nincs időm, a tanulás teljesen leköt. Szerintem azért jó tanulni mert:

– a tanulás egy folyamat, amely ösztönzi a kompetenciák, ismeretek és készségek megszerzését,

– fontos a jövedelem és a státusz növelésében, a tanulók szándé-kos kísérlete arra, hogy életképes lehetőségeket találjanak szakmai világukban,

– szerepet játszik az új lehetőségekhez való hozzáférésben, az emberek szakmai és személyes fejlődésének szerves része,

– segíti az önbizalmat, a tanulás, a megértés és a tudatosság fo-lyamata pozitív hatással van egy személy önbecsülésére és önbizal-mára, mert a kreativitásához szükséges,

– segít abban, hogy életképes kapcsolatokat alakíts ki másokkal, amelyek előnyösnek bizonyulnak a jövőben,

– fontos a célok elérésében, a tanulás fontossága az, hogy segíti az egyént a szükséges készségek megszerzésében a tanulás és a tudás révén, hogy elérhesse kitűzött céljait,

– segít abban, hogy boldoggá válj, virágzóvá és magabiztossá tesz,

– a tanulási hajlandóság számos ajtót nyit meg, amelyek szakmai fejlődéshez vezethetnek. Bár tudom, hogy az oktatás vagy a diploma nem feltétlenül jelenti azt, hogy megkapom az álommunkát – fejezte be Lili Zoli kioktatását.

– Te aztán tényleg okos lány vagy, ha még a semmiről is ennyi mindent tudsz! – tette hozzá Zoli.

– Ez nem semmi, ezek tények.

– Akkor tényleg nem akarsz velem találkozgatni? – kérdezte újra Zoli.

– Itt nem az akaratról, hanem az időről van szó – mondta Lili.

– Oké, akkor legyünk barátok az órákon!

– Az lehet, ide úgyis rendszeresen bejárok – fejezte be véglegesen a beszélgetést Lili.

Maga is sokat gondolkozott a tanuláson és megállapította, hogy ő

egyszerre volt vizuális (akkor tanult a legjobban, ha bemutatókat, grafikonokat, folyamatábrákat és agytérképeket olvasott vagy látott) és halló (olyan ember, aki akkor tanul a legjobban, ha az információt hanggal erősítik meg) tanuló. Ilyen és hasonló megkörnyékezésben sok része volt a szép lánynak, de ő mindenkit visszautasított. Így telt el az év. Néha hazautazott a szüleihez, ahol a találkozások öröme mellett sok munka is várta. A szülei a közeli Győrújfalun laktak. Szi-getköz területét ősidők óta zárja körül az Öreg- és a Mosoni-Duna, az elzártság jelentős mértékben befolyásolta sorsát. Győrbe kocsival csak nagyon körülményesen, a Győrszigetbe vezető ún. jármos hídon lehetett közlekedni, gyalogosan pedig a mai vashíd helyén álló hajóhídon lehetett bejutni a városba. A 20. század első felében Győrújfalu elsősorban káposztatermeléséről volt híres. Kis falu volt ez, a maga alig kétezer lakosával, nem volt ott semmi látnivaló, legfeljebb a két templom, az Evangélikus és a Krisztus király templom. 1

Liliék egy poros, kövezetlen mellékutcában laktak. Szegényes portájukat fa palánkkerítés választotta el az utcától. A viszonylag nagy portán egy kisebb, háromszobás ház állt, a legkisebb volt a Lilié. Szedett-vetett berendezés állt mindenütt, de a rendre nem lehetett panasz. Lili itt élte le gyermekkorát, itt járt óvodába, majd általá-

nos iskolába is. Mint a kettőt szerette, szívesen emlékezett vissza az itt eltöltött időkre. Óvodában a délutáni alvásokat nem szerette, ezért mindig hazaszökött olyankor. A közös játékok és a versenyek voltak a kedvencei. Ezekben mindig jól teljesített és rendre dicsérete-ket kapott, nem úgy, mint a délutáni pihenésért. Az iskolában végig kitűnő tanuló volt, már akkor a számtan volt a kedvenc tantárgya.

Volt egy padtársa, Teca, akivel hat évig ültek egymás mellett, jól össze is barátkoztak. Ő volt a legjobb gyermekkori pajtása, sok csínyt elkövettek együtt, de sokat is tanultak a délutáni tanulószobán. Ő

azóta már fodrász lett és Győrben dolgozik, ahol tanult is. Emlék-szik, hogy még abban is benne voltak, hogy bekenjék olajjal a tanári széket, kaptak is érte megrovást, amit Lili csak félve mert megmutat-ni otthon. Az anyja, mikor elolvasta az okát, jót nevetett.

– Régi trükk, mi is megcsináltuk – jegyezte meg és nevetve aláírta az intőt. Hétközben a legfőbb szórakozási helyük az iskolaudvar melletti kézilabda pálya volt, az volt egyben az udvar és a fiúk foci-pályája is. Kis, régi iskola volt ez, még vizesblokk sem volt benne, csak udvari vécé, de szerette mindenki; otthon sem volt folyóvíz, csak kevés diáknál. Az is házi hidroforral működött, a kerti fúrt kút-ból. Náluk még ilyen sem volt akkor, a heti fürdést a konyhában vé-gezték el egy lavórban. Azóta már sok minden megváltozott, van például vezetékes vizük és fürdőszobájuk is. Hétvégén nagy ese-mény volt a meccs, mikor a falu csapata otthon játszott, akkor a fél falu kint volt a pályán és drukkolt.

– Szervusz, kislányom! – köszöntötte Lilit a kertben dolgozó anyja. – Végre már, hogy hazajöttél, apád már úgy várt! A káposztát sze-di egyedül.

– Nincs időm gyakran jönni, nehéz dolog az egyetem, sokat kell tanulni. Még a hétvégék is rendre rámennek, ilyenkor pótolom be a hétközi lemaradásokat – válaszolta Lili.

– Elhisszük mi, hogy sok a tanulnivalód, de itt meg sok a munka.

Apád nap közben a Szövetkezetben dolgozik, csak este ér rá itthon is csinálni valamit. Nagy szerencse, hogy ilyen jó tanuló vagy, hogy még ösztöndíjat is kapsz, különben nem tudnánk taníttatni, ezt, ugye, tudod? – mondta az anyja.

– Igen, persze, hogy tudom, éppen ezért iparkodom annyira.

Mindenki teszi a dolgát. És te?

– Itthon vagyok egész nap, tudod, de annyi a ház körüli munka, hogy apád egyedül nem győzné, muszáj nekem is besegíteni. Meg aztán ott van a kiskert, ami teljesen az én munkám, de azt is meg kell csinálni, sokat tudunk rajta spórolni a boltban. Zöldséget vagy gyü-mölcsöt egyáltalán nem kell venni, mégis eszünk eleget – válaszolta az anyja.

– Na, végre már, hogy hazajöttél! Remélem, nem csak két napra maradsz, mert ott a sok káposzta, azt egyedül nem bírjuk felszedni –

köszönt rá az apja is.

– Nem, most itthon leszek öt napig, szünetünk van – felelte Lili.

– Az jó, annyi idő alatt lehet, hogy végzünk is – volt a válasz.

– Na, menjünk be és üljünk le a konyhában, ne itt beszélgessünk az udvaron! – mondta az anyja.

Az apja felkapta a csomagját, és már vitte is a konyhába. Ott leül-tek az öreg asztal körül lévő hokedlikre, úgy folytatták a beszélgetést.

– Hogy megy a tanulás? Remélem, most is fogsz kapni ösztöndíjat! Mert arra nagy szükség van! – érdeklődött az apja.

– Igen, szerintem fogok. Jobb lesz az átlagom, mint amennyi kell hozzá, csak az a kérdés, hogy mennyit. Mindenesetre én tanulok szorgalmasan, elég jól is állok, elsősorban a szaktárgyak mennek a legjobban, de nekem ezek a legfontosabbak. Persze jó vagyok még testnevelésből is, az tulajdonképpen csak lazítás, de sokszor az is jól

jön. A közeli Győr Városi Egyetemi Csarnokba járok atletizálni és úszni. Kell egy kis mozgás a sok tanulás közben – felelte Lili.

– Itthon bezzeg nem kellene menni sehova, a kert ad elég munkát, de ha te mindenképpen a számítógépekkel akarsz foglalkozni, legyen vele szerencséd – mondta az apja. – Mi mindenesetre örülünk, ha jól haladsz.

– Igyekszem, ez tény, még moziba sem járok. Minden időmet a tanulásnak szentelem – válaszolta a lány.

– A fiúkkal mi újság? Elég szép lány lettél, most is nagyon jól né-zel ki, biztosan sokan járnak utánad – kérdezte az anyja.

– Járni éppen járnának, de én nem megyek bele semmibe. Ne vonják el a figyelmemet a tanulásról! Fiatal vagyok még, ráér az ké-sőbb is – felelte Lili.

– Azt jobban is teszed, bár itthon a hasonló korúaknak már mind-nek van valakije. Képzeld, még Teca, a régi barátnőd is egy elég csi-nos fiúval jár haza. Azt beszélik, hogy jövőre már esküszik, pedig a hozomány még biztos, hogy nem jött össze, bár mint fodrász, biztosan jól keres. Nem a kiadás van vele, mint veled – mondta az apja.

– Nem kell ezen búsulni, a tanulás befektetés a jövőbe, és ha vég-zek, biztosan nekem lesz több pénzem – felelte Lilian.

Ezzel befejezték a gyors beszélgetést, Lili fogta a csomagját és be-cipekedett a szobájába. Elég kis szoba volt, csak egy ágy és egy író-asztal, szekrény volt az összes bútorzata. Kipakolt a szekrénybe, ami szinte üresen kongott. Kibújt a ruhájából és felvett egy kopott far-mert a házimunkához. Tornacipőben, farmerban és pólóban ment vissza a konyhába, hogy egyből beálljon dolgozni.

– Először enni kellene valamit, eredj és szedjél fel murkót és krumplit, utána pucold meg, az kell a mai ebédhez! Csirkehúsleves és rántott hús lesz a megérkezésedre. Mi hétvégén, vasárnap eszünk ilyet, de ma ünnep van, mert hazajöttél – mondta az anyja. Lilian ki-

ment a kertbe, hamar megtalálta a szerszámokat a szokott helyen, és nekilátott a munkának. Gyakorlottan és gyorsan haladt, megtanulta már gyermekkorában. A végén a pucolással volt egy kis gondja, mert ő Győrben már hozzászokott a speciális céleszközök használa-tához, így itthon most késsel kicsit vastagabban vágta le a héjat. Az anyja meg is jegyezte, hogy kijött a gyakorlatból, de nem volt belőle semmi gondja. Az ebéd elkészült, az apja is előkerült időben. A jóízű

ebéd alatt megbeszélték a várható munkákat, volt belőlük elég. Lili el is csodálkozott, hogy akarták ezt mind ketten megcsinálni.

A napok így teltek, főzés és káposztaszedés volt a fő program.

Hamar eltelt az otthon töltött néhány napja, fáradtan indult vissza Győrbe. Szívélyes búcsúval és házi finomságokkal felpakolva indult a buszhoz. Kicsit irigykedve gondolt Angelinára, aki mindig kipi-henten, tele élményekkel tért vissza otthonról. Őt egyedül az anyja káposztás bélese dobta fel, ami régi kedvence volt.

Az albérletben még jól kidumálták az otthon töltött időszakot, Angi sokat mesélt az átélt élményeiről, míg Lili csak a káposztaszedés fáradságos munkájáról tudott néhány rövid megjegyzést tenni.

Elkezdődött az év végi hajrá, a vizsgaidőszak. Lilinek jól mentek a vizsgák, rendre hozta a jeleseket, néha a négyeseket. Ez számára nem csak presztízskérdés volt, hanem fontos volt az ösztöndíjához is. Angi is meglepően jól teljesített, legalábbis Lilian meglepődött a meglehetősen felszínes, léha lány teljesítményén. Végül Lili 4,5 tize-des eredménnyel zárta a félévet, ami számára éppen jó volt, Angi pedig egy jeggyel rosszabban, de ő annak örült a legjobban, hogy nem volt egy utóvizsgája sem. Következett a nyári vakáció.

Lilinek ez alapvetően az otthoni dolgos napokat jelentette, de talált egy nagyszerű munkalehetőséget a közeli Eisenstadt-ban (Kismarton), ahol egy benzinkúthálózat informatikust keresett nyári munkára. Kismarton volt az Eszterházy magyar nemesi család szék-

helye. A zeneszerző, Joseph Haydn Hofkapellmeister néven élt ott Esterházy védnöksége alatt. A város neve Vasvárost jelent, utalva a környék vasbányászatának és vaskereskedelmének történetére. Eisenstadt három kerületre oszlott: Kismarton-Stadt, Kishöflány és Laj-taszentgyörgy. Mintegy 15 ezer lakosú kisváros. Nem volt messze Győrtől, kb. 100 km-re, Magyarországon az M1-en, majd Ausztriában az A4-en haladva ez alig több mint egyórás út. Kisváros volt, ez tény, de látnivalókban gazdag: ott volt a Schloss Esterházy és Sch-losspark, az Esterházy kastély és park, a Gloriette, az egykori Esterházy vadászház és természetesen a Bergkirche, Haydn sírjának ott-hona. 2 A Lilian által kapott munkahely a város déli részén, a Matter-sburger Straße 28. szám alatt volt. Ez egy kisebb alközpont volt a te-rületen található harminc kút kiszolgálásának a koordinálására. Az utca egy elég széles és forgalmas része volt a városnak, a közelben sok üzlettel és intézménnyel: James Dean, Flohmarkt, Invaris stb. A közeli kis utca, a Ruster Straße egyik bérházában talált egy számára megfelelő kiadó szobát viszonylag olcsón.

Document Outline

- Cover

- Title Page

- Impresszum

- Köszönetnyilvánítás

- Chapter 1

- Chapter 2

- Chapter 3

- Chapter 4

- Chapter 5

- Chapter 6

- Chapter 7

- Chapter 8

- Chapter 9

- Chapter 10

- Chapter 11

- Chapter 12

- Chapter 13

- Chapter 14

- Notes