NAPOLEON HILL

GONDOLKOZZ

és

GAZDAGODJ

ULPIUS BARÁTI KÖR

BUDAPEST

A mű eredeti címe: Think and Grow Rich

Fordította: Debreczeni Kinga

A fordítás a 2010-ben megjelent példányból készült

Hungarian Translation © Debreczeni Kinga, 2022

© Művelt Nép Könyvkiadó, 2022

ISBN 9786156022141

Az e-book formátumot előállította:

www.bookandwalk.hu

NAPOLEON HILLRŐL

Napoleon Hill (1883. október 26. – 1970. november 8.) amerikai író, az önfejlesztő irodalom modern műfajának egyik legkorábbi képviselője. Híres könyve, a Gondolkodj és gazdagodj!, amely az egyén hiedelemrendszerének fontosságát és a sikeressé válással kapcsolatos összefüggéseit tárgyalja, minden idők egyik legkeresettebb könyve. Hill 1933–1963-ig Franklin D. Roosevelt tanácsadója volt. „Ha el tudod képzelni, és hiszel benne, akkor el is éred” – e közismert mondás is Hill nevéhez fűződik. Műveiben az eredményesség gyakorlati kérdéseit és a hétköznapi ember sikeressé válásának módjait járja körül.

Élete és művei

Hivatalos életrajzírójától, Tom Butler-Bowdontól tudjuk, hogy Napoleon Hill az Appalache-hegység közelében, a dél-nyugat-virginiai Pound településen, egyszobás kis kunyhóban született. Nyolcéves korában elveszítette édesanyját, apja két évvel később újraházasodott. Hill tizenöt éves korában kezdett „hegyi riporterként” publikálni, írásai a virginiai Wise County kistelepüléseinek újságjaiban jelentek meg. Az így keresett összegből jogi tanulmányokba kezdett, ám nem sokkal később anyagi okok miatt kimaradt az iskolából.

Andrew Carnegie hatása

Napoleon Hill élete fordulópontjának tartja, amikor 1908-ban, egy gazdag és sikeres embereket bemutató cikksorozat kapcsán találkozott és interjút készített Andrew Carnegie-vel, a kor egyik legismertebb iparmágnásával, a világ egyik legbefolyásosabb emberével. Az interjú közben kiderült, hogy bárki lehet sikeres, és az is, hogy a siker titka egy egyszerű, könnyen érthető módszerben rejlik. Carnegie szimpatikusnak találta Hillt, és megkérdezte, hajlandó lenne-e interjút készíteni 500 sikeres emberrel – köztük milliomosokkal –, hogy azután a kapott információt elemezve összegezze és publikálja a siker receptjét.

Hill a kor számos hírességével beszélgethetett. Köztük volt Thomas Edison, Alexander Graham Bell, George Eastman, Henry Ford, Elmer Gates, az idősebb John D. Rockefeller, Charles M. Schwab, F. W. Woolworth, ifj. William Wrigley, John Wanamaker, William Jennings Bryan, Theodore Roosevelt, William H. Taft és Jennings Randolph. Hill két alkalommal is dolgozhatott az Egyesült Államok elnöki tanácsadójaként, Woodrow Wilson és Franklin D. Roosevelt idején.

Az eredményesség filozófiája

Hill a Carnegie ösztönzésére elvégzett elemzéseiből levonta következtetéseit, és a meggazdagodás módszerét az Eredményesség filozófiája néven foglalta össze. 1928-ban megjelent a Siker törvénye című könyve. 1941-ig a módszert tovább pontosította, majd tizenhét kötetes oktatósorozatként publikálta, Mental Dynamite címen.

Az egyéni sikerességet célzó tanításaira Hill később az Eredményesség filozófiájaként hivatkozott, és műveiben hangsúlyozta, hogy eszmerendszerének alapkövei a szabadság, a demokrácia, a kapitalizmus és a harmónia – meglátása szerint ezek nélkül a személyes gyarapodás nem érhető el. Más elméletek tanulmányozását követően arra jutott, hogy az Eredményesség filozófiája kimagaslóan hatékony, sőt állítása szerint az amerikaiak az elmúlt két évszázad jelentős részében ennek köszönhetően érték el kimagasló sikereiket. A negatív érzelmek – mint például a félelem és az önzés – nem részei az elvrendszernek, ugyanis Napoleon Hill meglátása szerint ezek állnak az emberek kudarcainak hátterében.

Napoleon Hill a Gondolkodj és gazdagodj! olvasói elé tárja az eredményesség titkát, azonban nem nevezi pontosan néven, ugyanis meggyőződése, hogy az szolgálja legjobban az érdekeinket, ha magunktól jövünk rá, pontosan mi is az. Bevezeti a „konkrét fő cél” fogalmát, és egyben kihívás elé állítja az olvasót, mert arra ösztönzi, tegye fel magának a kérdést, hogy miben hisz igazán. Hill szerint az emberek kilencvennyolc százalékának nincs vagy alig van szilárd meggyőződése, és ez önmagában ellehetetleníti, hogy valódi sikereket érjenek el.

Hill egyik legmegindítóbb története a saját fiával, Blairrel kapcsolatos, aki súlyosan károsodott hallószervvel, fülkagyló nélkül született, és az orvosok véleménye szerint gyakorlatilag nem volt esély, hogy valaha is hallani és beszélni tudjon. Másképp alakult; amikor Blair felnőtt, szinte tökéletesen hallott és beszélt. Hill sok erőt merített a fia történetéből. A fáma szerint Blair az egyetem utolsó évében elolvasta a Gondolkodj és gazdagodj! kéziratának második fejezetét, rájött az említett titokra, és onnantól fogva több százezer siketnéma emberhez juttatta el a felépülés reményét.

Hill könyvei mind a mai napig milliós példányszámban kelnek el, ami azt igazolja, hogy az eredményesség titka a mai modern amerikai társadalom tagjait is érdekli. Hill számos súlyos témával is foglalkozik írásaiban, többek közt a rasszizmus, a rabszolgaság, az elnyomás, a sikertelenség, a forradalom, a háború és a szegénység kérdéseivel. Az, hogy az amerikai társadalom az Eredményesség filozófiájának alkalmazásával sikeresen megküzdjön a nehézségekkel, sőt felül is emelkedjék rajtuk, Hill álláspontja szerint minden amerikai polgár egyéni felelőssége.

A sikerelméletek oktatói a Hill-féle kutatási módszerek alapján igyekeznek a hozzájuk fordulók személyes fejlődését elősegíteni, ismereteiket bővíteni.

Gondolkodj és gazdagodj!

A Gondolkodj és gazdagodj! egy motivációs, önsegítő, önfejlesztő könyv, amelyet egy skót–amerikai üzletember, Andrew Carnegie javaslatára és ösztönzésére írt Napoleon Hill. Az első kiadás 1937-ben, a gazdasági világválság idején jelent meg. Napoleon Hill művei közül mindmáig ez kelt el a legnagyobb példányszámban, az elmúlt hetven év alatt több mind harmincmillió kötet talált gazdára (megjegyzendő, hogy Alice Payne Hackett Az elmúlt 70 év sikerkönyveiről szóló listáján – valószínűleg tévesen – alacsonyabb példányszám szerepel).

A Gondolkodj és gazdagodj! Hill egyik korábbi műve, a Siker törvénye alapján íródott, és kiemelkedően magas státusú, vagyonos emberekkel készült interjúkon alapuló, több mint két évtizeden át tartó kutatása eredményeit dolgozza fel.

Andrew Carnegie javaslatára Napoleon Hill sikeres emberek életútját és tulajdonságait elemezte, majd az eredmények alapján megfogalmazta a siker „törvényeit”. Az eredetileg tizenöt tételből álló javaslatgyűjtemény az eredményesség sikerreceptjeként értelmezhető. A Gondolkodj és gazdagodj! – a személyes gyarapodás elméletének középpontba helyezésével – tizenhárom alapelv köré csoportosítja ezeket a törvényeket.

A SZERZŐ ELŐSZAVA

E KÖNYV minden fejezetében szó esik a titokról, amelynek ismeretében hatalmas vagyonra tett szert az a több mint ötszáz ember, akiknek az életútját évek hosszú során át elemeztem.

Erre a bizonyos titokra Andrew Carnegie hívta fel a figyelmem, idestova negyed évszázaddal ezelőtt. Még gyerek voltam, amikor a jólelkű, kedves öreg skót megosztotta velem a tudást, majd kényelmesen hátradőlt a karosszékében, s csillogó szemmel figyelte, vajon van-e annyi eszem, hogy megértem, milyen hatalmas jelentősége van mindannak, amit tőle hallottam.

Amikor látta, hogy sikerült felfognom a lényeget, megkérdezte, hajlandó lennék-e húsz évet vagy akár még többet is áldozni az életemből, hogy végül a világ elé tárhassam a titkot, amely így olyan emberek javát szolgálhatja, akik egyébként sikertelenül tengetnék az életüket. Igent mondtam, és Mr. Carnegie hathatós közreműködésének köszönhetően meg is tartottam az ígéretemet.

Ebben a könyvben megtalálható ez a titok. Több ezren alkalmazták a gyakorlatban, szinte minden szakterületen. Mr. Carnegie ötlete volt, hogy a varázslatos módszert, amelynek hatalmas vagyonát köszönhette, elérhetővé kell tenni azok számára is, akiknek nincs idejük, hogy maguk derítsék ki, hogyan lehet szert tenni igen jelentős összegekre. Azt javasolta, teszteljem és igazoljam a módszer hatékonyságát, mégpedig azon sikeres nők és férfiak tapasztalataiból építkezve, akik maguk is ismerik és alkalmazzák. Bízott benne, hogy sikerrel járok. Meggyőződése szerint a módszert minden közép- és felsőoktatási intézményben tanítani kellene, és kifejtette, hogy ha megfelelően oktatnák, az a teljes tanügyi rendszer reformjához vezethetne, s így az oktatásban töltendő időt kevesebb mint a felére lehetne csökkenteni.

Személyes tapasztalata Charles M. Schwabbal és más, hozzá hasonló fiatalemberekkel kapcsolatban meggyőzte Mr. Carnegie-t, hogy mindaz, amit az iskolában tanítanak, igen kevéssé járul hozzá, hogy az emberek biztos egzisztenciát teremthessenek maguknak, és jelentős vagyonra tehessenek szert. S hogy miből jutott erre a következtésre? Nos, Mr. Carnegie gyakran alkalmazott alacsony iskolai végzettségű fiatalembereket, akik – miután megismerték és alkalmazni kezdték a Carnegie-módszert – kivételesen jó vezetőkké váltak.

Aki következetesen tartotta magát Mr. Carnegie módszeréhez, meggazdagodott. A hitről szóló fejezetben szó lesz az amerikai US Steel acéltermelő vállalatóriásról, amelynek megálmodója és alapítója elkötelezte magát a Carnegie-féle módszer mellett – e fiatalember példája híven tükrözi, hogy aki készen áll a módszer befogadására, annál működni is fog. Ez a fiatalember nem más, mint Charles M. Schwab, aki egyrészt hatalmas vagyonra tett szert, másrészt pedig nagyszerű LEHETŐSÉGHEZ jutott. A módszer nagyjából hatszázmillió dollárt hozott a konyhájára. Ezek a tények – amelyek azok számára ismertek, akiknek volt szerencséjük személyesen találkozni Mr. Carnegie-vel – egyértelműen utalnak rá, hogy mit hozhat az életedbe ez a könyv. Feltéve, hogy TUDOD, MIT AKARSZ.

Mr. Carnegie terve és szándékai szerint a módszerrel – a gyakorlati tesztelése előtt –már több mint százezren megismerkedhettek, férfiak és nők egyaránt. Egyesek hatalmas vagyonra tettek szert, mások az otthonukban teremtettek harmóniát általa. Egy lelkész például olyan hatékonyan alkalmazta, hogy éves bevétele meghaladta a hétszázötvenezer dollárt.

Arthur Nash, egy cincinnati szabó, a csőd szélén álló vállalkozásán tesztelte a módszert. A cég új erőre kapott, egy vagyont termelt a tulajdonosoknak, és mind a mai napig virágzik, bár Mr. Nash már nincs az élők sorában. Nem mellékes, hogy kísérletét nagy érdeklődés övezte, így az újságokban és magazinokban megjelent cikkek több mint egymillió dollárral felérő reklámként működtek a vállalkozás számára.

A módszer híre eljutott Stuart Austin Wierhez, a texasi Dallasba is. Úgy döntött, hogy kipróbálja. Felmondott a munkahelyén, és megkezdte jogi tanulmányait. És hogy sikerrel járt-e? Erről is szó lesz a könyvben.

Jennings Randolphfal magam ismertettem meg a módszert aznap, amikor végzett az egyetemen, s mindez hozzásegítette, hogy immár harmadszor is megválasztották kongresszusi képviselőnek. Ha így megy tovább, egy szép napon a Fehér Házban találja magát.

Akkoriban, amikor a La-Salle Egyetem hirdetési igazgatójaként dolgoztam, az intézmény még nem volt széles körben ismert. Lehetőségem nyílt megfigyelni, hogy a rektor, J. G. Chapline mesteri szinten alkalmazza Mr. Carnegie módszerét. Ennek köszönhetően a LaSalle az Egyesült Államok egyik legjobb, különleges munkarend szerinti oktatást nyújtó egyetemévé nőtte ki magát.

A titok, amelyre korábban is utaltam, legalább százszor kerül említésre ebben a könyvben. Szó szerint nem nevezem meg, mert tapasztalatom szerint az a leghatékonyabb, ha épp csak fellebbentem róla a fátylat, s így AZOK, AKIK KÉSZEN ÁLLNAK a befogadására és TUDATOSAN KERESIK, megtalálják. Épp ezért döntött úgy Mr. Carnegie, hogy szinte észrevétlenül vezet be a titok világába, anélkül, hogy a nevén nevezné.

Ha azok közé tartozol, akik KÉSZEN ÁLLNAK, észre fogod venni, hogy a titok fejezetenként legalább egyszer felbukkan. Megtisztelőnek tartanám, ha lenne felhatalmazásom, hogy elmondjam, honnan tudhatod, hogy készen állsz-e a titok befogadására, ám ha megtenném, megfosztanálak azon előnyök nagy részétől, amelyekre akkor tehetsz szert, amikor a magad módján jutsz a felfedezésre.

Amikor ezen a könyvön dolgoztam, a fiam, aki akkoriban fejezte be egyetemi tanulmányait, fogta a kézirat második fejezetét és elolvasta. Rálelt a titokra! A szerzett információt pedig olyan hatékonyan sikerült felhasználnia, hogy szinte azonnal egy felelősségteljes pozícióban helyezkedhetett el, ráadásul az átlagosnál lényegesen magasabb fizetésért. Történetéről dióhéjban a második fejezetben olvashatsz.

Talán eleinte úgy ítéled meg, túl sokat ígér ez a könyv, azonban bízom benne, hogy mire a végére érsz, másképp gondolod majd. Ha előfordult már veled, hogy hatalmába kerített a csüggedés, ha voltál már igazán emberpróbáló helyzetben, ha tudod, milyen az, hogy bár megpróbálod elérni a célod, nem jársz sikerrel, ha kerültél már hátrányba betegség vagy az aktuális fizikai állapotod miatt, akkor lehet, hogy a fiam története és a Carnegie-módszer alkalmazása lesz az, ami az oázist jelenti számodra az elvesztett remény sivatagában. Lehet, hogy ez az a megoldás, amit mindig is kerestél.

Az első világháború alatt Woodrow Wilson is nagy hasznát vette ennek a bizonyos módszernek, amit egyébként a frontra induló katonákkal is megismertettek, ugyanis a kiképzésük része volt, természetesen álcázott formában, ha úgy tetszik, „becsomagolva”. Magától Wilson elnöktől tudom, hogy mindez nagyban közrejátszott a háborúhoz szükséges anyagi erőforrások előteremtésében.

Több mint húsz évvel ezelőtt a nagytiszteletű Manuel L. Quezont (aki akkoriban a Fülöp-szigetek küldöttjeként a szövetségi kormány tagja volt) ugyancsak lenyűgözte a módszer, amelynek segítségével kivívta népe szabadságát, és a Fülöp-szigetek első elnökévé lett.

Az az igazán figyelemreméltó ezzel a bizonyos titokkal kapcsolatban, hogy ha egyszer valaki birtokába jut, és az illető sikeresen alkalmazza, onnantól szinte szó szerint arannyá válik minden, amihez nyúl, és többé nem létezik számára a sikertelenség. Ha netán kétségeid vannak ezzel kapcsolatban, tanulmányozd a fentebb említett sikeres emberek névsorát, és – hogy meggyőződj az állításom valóságtartalmáról – nézz utána magad az eredményeiknek.

Az életben SEMMI SINCS INGYEN!

Ily módon, az említett titok megszerzéséhez is kell némi befektetés, ugyanakkor lényegesen kisebb, mint a titok tényleges értéke. Viszont azok, akik nem tudatosan keresik, sosem fognak rátalálni. Másra át nem ruházható, pénzért nem megvehető, méghozzá két ok miatt: az egyik, hogy csak az találhat rá, aki készen áll a befogadására. Mindazok számára, akik készen állnak a befogadására, a titkos módszer egyformán gyümölcsöző eredményekhez vezet.

Az iskolai végzettség ebben a vonatkozásban nem számít. Jóval a születésem előtt, a titok megtalálta útját Thomas A. Edisonhoz, aki olyan mesterien használta fel, hogy annak ellenére válhatott a világ egyik legkiválóbb feltalálójává, hogy mindössze három hónapot töltött iskolapadban. A titok Mr. Edison üzlettársának is birtokába került, aki – bár akkoriban csupán tizenkétezer dollárt keresett évente – végül hatalmas vagyont halmozott fel, és még fiatalon megengedhette magának, hogy teljesen visszavonuljon az üzleti élettől. Erről az első fejezetben olvashatsz részletesebben, és talán magad is belátod, hogy a gazdagság egyáltalán nem elérhetetlen. Bármit megkaphatsz, amit szeretnél, legyen az pénz, hírnév, ismertség, boldogság – mindez elérhető azok számára, akik készen állnak a befogadásra.

Hogy mitől vagyok ebben olyan biztos? Megkapod a választ, mielőtt a könyv végére érsz. Lehet, hogy már az első fejezet elolvasása után, de az is lehet, hogy a legutolsó oldalon.

Mr. Carnegie javaslatára húsz éven át végeztem a kutatásaimat. Száz és száz híres ember életútját elemeztem, s közülük többen is elismerték, hogy Mr. Carnegie titkának köszönhetően tettek szert mesés vagyonukra. Többek közt: Henry Ford, ifj. William Wrigley, John Wanamaker, James J. Hill, George S. Parker, E. M. Statler, Henry L. Doherty, Cyrus H. K. Curtis, George Eastman, Theodore Roosevelt, John W. Davis, Elbert Hubbard, Wilbur Wright, William Jennings Bryan, dr. Dmtid Starr Jordan, J. Odgen Aromour, Charles M. Schwab, Harris F. Williams, dr. Frank Gunsaulus, Daniel Willard, King Gillette, Ralph A. Weeks, Daniel T. Wright, John D. Rockefeller, Thomas A. Edison, Frank A. Vandelip, F. W. Woolworth, Robert A. Dollar ezredes, Edward A. Filene, Edwin C. Barnes, Arthur Brisbane, Woodrow Wilson, William Howard Taft, Luther Burbank, Edward W. Bok, Frank A. Munsey, Elbert H. Gary, dr. Alexander Graham Bell, John H. Patterson, Julius Rosenwald, Stuart Austin Wier, dr. Frank Crane, George M. Alexander, J. G. Chappline, Jenning, Randolph, Arthur Nash, Clarence Darrow.

Ebben a listában csak néhány név szerepel, ám több száz híres amerikai polgárt ismerünk, akik anyagi helyzetük és eredményeik révén személyes példájukkal igazolják, hogy a Carnegie-féle titok ismerete és alkalmazása révén messzire juthatunk az életben. Ha valaki leteszi a garast a titok mellett, biztos, hogy választott hivatásában jelentős sikereket fog elérni – nem láttam példát az ellenkezőjére. Mint ahogyan arra sem, hogy valaki, aki kimagasló eredményeket ért el, illetve nagy vagyonra tett szert, ne lett volna a titok birtokában.

E két megfigyelésből kiindulva azt a következtetést vonhatjuk le, hogy az önmeghatározásban szerepet játszó ismeretek közül ez a bizonyos titok sokkal fontosabb, mint bármi, amit a köznyelvi értelemben vett „oktatás” adhat.

Mert mi is valójában az OKTATÁS? Nos, később erre is kitérek majd részletesen. Ami a klasszikus értelemben vett iskoláztatást illeti, érdemes megjegyezni, hogy a fentebb felsorolt emberek közül sokan igen kevés időt töltöttek iskolapadban. John Wanamaker egyszer azt mondta nekem, hogy csekély iskolázottságára oly módon tett szert, ahogyan a gőzmozdony veszi fel a vizet: menet közben és kis adagokban.

Henry Ford pedig még gimnáziumba sem járt, nemhogy egyetemre. Nem célom degradálni az oktatás értékét, inkább arra szeretném felhívni a figyelmet, hogy meggyőződésem szerint azok, akik felismerik és alkalmazzák ezt a bizonyos titkot, szerény iskolázottságuk ellenére is nagy eredményeket érhetnek el és jelentős vagyonhoz juthatnak.

Miközben olvasod ezt a könyvet, egyszer csak megjelenik majd előtted a titok, mintegy kiugrik a szövegből és tisztán láthatod, miről van szó – persze csak akkor, ha KÉSZEN ÁLLSZ a BEFOGADÁSÁRA. Amikor felbukkan, biztosan észre fogod venni. Lehetséges, hogy már az első fejezetben megtalálod a rá utaló jelet, de az is lehet, hogy csak az utolsóban. Viszont amint megtaláltad, állj meg egy pillanatra, és várj egy kicsit, mert ez a pillanat lesz életed legfontosabb fordulópontja.

Most pedig következzék az első fejezet, s benne egy nagyon kedves barátom története. Készséggel elismerte, hogy rábukkant a titokra, és az üzleti eredményei egyértelműen igazolják, hogy nagyot fordult az élete. Amikor az ő és a hozzá hasonló emberek történetét olvasod, ne feledd, hogy nekik is – úgy, mint bárki másnak – meg kellett küzdeniük az élet mindennapos problémáival. Hiszen az, hogy biztosítsuk a megélhetésünket, ébren tartsuk magunkban a reményt és a bátorságot, békét teremtsünk az elménkben – vagyis az anyagi biztonság és a testi-lelki szabadság elérése – nem problémamentes folyamat.

Arra is szeretném felhívni a figyelmed, hogy ebben a könyvben nem kitalációkról, hanem tényekről olvashatsz. Munkám célja, hogy eljuttassam nagy, univerzális igazságot mindazokhoz, akik KÉSZEN ÁLLNAK a befogadására. Akik készen állnak, azok megtanulhatják egyrészt, hogy MIT CSINÁLJANAK, másrészt pedig azt, hogy HOGYAN, továbbá megkapják a KEZDŐ LÖKÉST.

És most, mielőtt nekifognál az első fejezet olvasásának, engedd meg, hogy még egy utolsó gondolattal felvértezzelek, ami segíthet abban, hogy rábukkanj a Carnegie-féle titokra. MINDEN EREDMÉNY, MINDEN MEGSZERZETT VAGYON EGY GONDOLATTAL KEZDŐDIK!

Ha készen állsz a titok befogadására, félig már meg is szerezted. A másik felét pedig abban a pillanatban tudhatod a magadénak, amint bejut az elmédbe!

A SZERZŐ

ELSŐ FEJEZET

Bevezetés

A GONDOLAT EREJE, AVAGY AZ EMBER, AKIT A GONDOLATAI TETTEK THOMAS A. EDISON ÜZLETTÁRSÁVÁ

TÉNY ÉS VALÓ, hogy a „gondolatok is teremtmények”, méghozzá igen nagy jelentőséggel bíró teremtmények. Különösen igaz ez akkor, amikor konkrét cél és kitartás is társul hozzájuk, továbbá jelen van az úgynevezett ÉGŐ VÁGY az iránt, hogy vagyonban vagy más tárgyi javakban öltsenek testet.

Alig több mint harminc évvel ezelőtt Edwin C. Barnes is megtapasztalhatta a GONDOLKODÁS és a MEGGAZDAGODÁS varázslatos összefüggését. Mondanom sem kell, hogy nem egyik percről a másikra történt. Úgy kezdődött, hogy Mr. Barnesban ÉGŐ VÁGY ébredt az iránt, hogy a hatalmas elme, Edison üzleti partnere legyen.

Barnes VÁGYÁNAK egyik legjellemzőbb jellemzője, hogy egyértelmű volt. Edisonnal akart dolgozni, és nem Edisonnak. Figyeld meg alaposan a folyamatot, ahogyan Barnes VÁGYA valósággá vált, és ezáltal jobban megértheted a gazdagsághoz vezető tizenhárom alapelv működését. Amikor először feléledt benne ez a VÁGY – vagy ha úgy tetszik, felmerült benne a gondolat –, nem volt olyan helyzetben, hogy azonnal cselekedhessen. Két akadállyal is szembe kellett néznie: először is, nem ismerte Mr. Edisont, másodszor, nem volt elég pénze, hogy megvegye a vonatjegyet, és a New Jersey-beli Orange-ba utazzon. E két nehézség az emberek többségét eltántorította volna attól, hogy akár csak egy lépést is tegyen a vágyott cél felé.

Barnest azonban nem ilyen fából faragták! Elszánt volt. Mindenképp el akarta érni a célját, úgy döntött, nem hajlandó beadni a derekát, és ha kell, hát tehervagonban fog utazni.

(És nem túlzás, Mr. Barnes valóban tehervagonban utazott Orange keleti részébe.) Tiszteletét tette Edison laboratóriumában és közölte a feltalálóval jövetele célját, nevezetesen, hogy az üzlettársa akar lenni. Első találkozásukat Edison évekkel később így mesélte el: „Ott állt, úgy nézett ki, mint egy csavargó, de sugárzott róla a határozottság és az elszántság. Éreztem, hogy ez az ember eléri, amit akar. Hosszú évek tapasztalata alapján megtanultam, hogy amikor valaki tényleg VÁGYIK valamire, és hajlandó arra is, hogy egyetlen lapra tegyen fel mindent, akkor biztosan sikerrel jár. Megadtam neki a lehetőséget, mert láttam, hogy a végsőkig elszánt, és kitart, amíg el nem éri a célját. Az idő igazolta, hogy jól döntöttem.”

Az, hogy az első találkozásuk alkalmával mit mondott az ifjú Barnes Mr. Edisonnak, sokkal kevésbé fontos, mint az, hogy mit gondolt. Ezt maga Edison fogalmazta meg! Nyilvánvaló, hogy nem a külsejének, nem a megjelenésének köszönhette a fiatalember, hogy végül munkát kapott Edison laboratóriumában, hiszen az éppenséggel ellene szólt. Az számított, hogy mit GONDOLT. Ha ennek az állításnak a jelentőségét minden olvasó azonnal megértené, nem is kellene tovább írnom a könyvet.

Barnes az első interjút követően nem lett azonnal Edison üzlettársa, de lehetőséget kapott, hogy – rendkívül szerény bérért – valami kevéssé jelentőségteljes munkát végezzen. Ez viszont komoly előrelépés volt Barnesnak, ugyanis lehetőséghez jutott. Lehetősége nyílt bemutatni a „portékáját” ott, ahol a „leendő üzleti partnere” láthatta. Teltek, múltak a hónapok. Látszólag nem történt semmi, ami közelebb vitte volna a fiatalembert ahhoz, amit elhatározott, azaz az EGYÉRTELMŰEN MEGHATÁROZOTT, KONKRÉT FŐ CÉLJÁHOZ, viszont az elméjében történt valami nagyon fontos; egyre intenzívebben VÁGYOTT rá, hogy Edison üzleti partnerévé váljon. Egyes pszichológusok igen pontosan megfogalmazták ezt a jelenséget: „Amire valóban készen állunk, az megjelenik.” Barnes készen állt rá, hogy Edison üzlettársa legyen, sőt ELDÖNTÖTTE, HOGY MINDADDIG FENNTARTJA EZT a KÉSZENLÉTI ÁLLAPOTOT, AMÍG EL NEM ÉRI A CÉLJÁT.

Nem dohogott magában, hogy „Mi értelme ennek? Inkább hagyom az egészet a fenébe, és üzletkötőnek állok!”. Ehelyett ezzel biztatta magát: „Azért jöttem, hogy Edison üzlettársa legyek, és így is lesz. Ha kell, a hátralévő életemet is felteszem rá.” És ezt komolyan is gondolta! Sokak élete meglepő és kedvező fordulatot venne, ha lenne egy EGYÉRTELMŰEN MEGHATÁROZOTT FŐ CÉLJUK, amely mellett kitartanának, mígnem az mindent elsöprő szenvedéllyé válik!

Talán annak idején az ifjú Barnes nem volt tudatában, hogy heves elszántsága és a VÁGYA melletti lankadatlan kitartása végül célravezetőnek bizonyul majd, mindenesetre leomlott előtte minden akadály, és megkapta a vágyott lehetőséget.

A lehetőség más formában és más irányból jött, mint várta. Hiába, a lehetőségek már csak ilyenek; olykor besettenkednek a hátsó ajtón, máskor pedig balszerencsének vagy átmeneti kudarcnak álcázzák magukat. Lehet, hogy épp ezért kerülik el sokak figyelmét. Mr. Edison épp egy hangrögzítésre alkalmas irodai eszközön dolgozott, amit akkoriban diktálógépnek neveztek (a mű keletkezésének idejében pedig „Ediphone”-nak). Az értékesítőket nem bűvölte el a találmány, mert úgy gondolták, nem lesz könnyű vevőt találni rá. Barnes azonban meglátta benne a lehetőséget. A lehetőséget, amely csendesen kúszott elé egy furcsa szerkezet képében, ami rajta és Edisonon kívül tulajdonképpen senki mást nem érdekelt.

Barnes biztos volt benne, hogy el fogja tudni adni a diktafont. Ezt megmondta Edisonnak, és megkapta a lehetőséget. És tényleg el tudta adni a masinát! Olyan értékesítési eredményeket produkált, hogy Edison szerződést kötött vele és ráruházta az országos szintű terjesztés és értékesítés jogait. Ebből az üzleti együttműködésből ered a korabeli szlogen: „Edison legyártja, Barnes beüzemeli.”

A több mint harminc éven át fennálló üzleti együttműködésnek köszönhetően Barnes gazdag ember lett, és elért még valamit, ami ennél is fontosabb: bebizonyította, hogy a gyakorlatban is remekül működik a „gondolkodj és gazdagodj” elve.

Hogy pontosan mennyi pénzt hozott Barnes konyhájára a VÁGYA, nem tudhatom. Lehetséges, hogy két- vagy hárommillió dollárt, az összeg valójában másodlagos. A lényeg az, hogy hatalmas szellemi vagyonra tett szert Barnes azáltal, hogy megbizonyosodott róla, a gondolat tényleg leképezhető a fizikai valóságban, és akár anyagi javak formájában is megjeleníthető.

Barnes a gondolatai erejének köszönhetően vált a nagyszerű feltaláló, Edison üzleti partnerévé, s egyben hatalmas vagyon birtokosává. Kezdetben nem volt semmije, leszámítva azt, hogy TUDTA, MIT AKAR, ÉS ELHATÁROZTA, HOGY KITART AZ ELKÉPZELÉSE MELLETT, MINDADDIG, AMÍG ELÉRI A CÉLJÁT. Kezdetben nem volt egy fillérje sem, alacsony iskolai végzettsége volt, nem voltak befolyásos barátai, viszont megvolt viszont benne a kellő elszántság, a hit és a győzni akarás. És e szellemi, lelki tőkének köszönhetően vált a világ legnagyobb feltalálójának jobbkezévé.

Most pedig nézzük egy olyan ember példáját, akinek kezdetben jelentős mennyiségű anyagi erőforrás állt a rendelkezésére, de mégis elveszített mindent, mert egyméternyire a vágyott céljától visszavonulót fújt.

EGY MÉTERRE AZ ARANYTÓL

A sikertelenség egyik leggyakoribb oka, hogy egy ideiglenes kudarc miatt felhagyunk a próbálkozással. Egyszer-egyszer mindnyájan belesünk ebbe a hibába. Az aranyláz idején R. U. Darby nagyapja is aranyásónak állt, és nyugatra ment, hogy ÁSSON ÉS GAZDAGODJON. Sosem hallott róla, hogy az ember elméje több aranyat termel, mint a föld szíve. Megvette hát a bányászati jogot, és csákánnyal, lapáttal fölszerelkezve nekilátott a munkának. Bár lassan haladt, az arany iránti szenvedélye hevesen hajtotta.

Többheti munka után végre megcsillant a föld mélyén az arany, de a kitermeléséhez gépekre volt szüksége. Csendben betemette a bányát, hazament a marylandi Williamsburgbe, és elmesélte a rokonainak és néhány szomszédjának, hogy milyen nagyszerű felfedezést tett. Összeadták a pénzt a szükséges berendezésekhez, és megszervezték a szállítást. Darby és a nagybátyja pedig visszamentek a bányába dolgozni.

Kitermelték az első adag ércet, és a kohóba szállították. Kiderült, hogy a számítások szerint az övék az egyik leggazdagabb a bánya Coloradóban! Még néhány fúrás, és visszafizethetik az adósságukat, aztán jön a szédületes nyereség!

Megkezdődtek a munkálatok! Darby és a nagybátyja lelkesen várták az eredményt, de egyszer csak váratlan dolog történt: az ércrétegnek nyoma veszett! Eljutottak ugyan a szivárvány végéig, de hiába keresték az arannyal teli üstöt! Folytatták a fúrást, keresték az eret, de hiába – minden erőfeszítésük kudarcba fulladt.

Végül úgy döntöttek, hogy ABBAHAGYJÁK. Néhány száz dollárért eladták a felszerelést egy ószeresnek, és felszálltak a hazafelé tartó vonatra. Vannak balga ószeresek, de ezt a bizonyos kereskedőt nem ilyen fából faragták! Hívott egy bányamérnököt, hogy nézze meg a tárnát és végezzen számításokat. A mérnök azt mondta, azért fulladt kudarcba a korábbi fúrás, mert az eredeti tulajdonosok nem ismerték a törésvonalak természetét. Számításai szerint az ér MINDÖSSZE EGYMÉTERNYIRE HÚZÓDIK ONNAN, AHOL DARBYÉK ABBAHAGYTÁK A FELTÁRÁST! Hamarosan kiderült, hogy a mérnöknek igaza volt.

Ószeresünk pedig dollármilliókat érő aranyat termelt ki a bányából – mindezt azért, hogy volt annyi sütnivalója, hogy konzultáljon egy szakemberrel, mielőtt feladja a próbálkozást. Az ifjú R. U. Darby saját kapcsolatainak és erőfeszítéseinek köszönhetően teremtette elő a pénzt, amit a bányafelszerelésre költött. A rokonok és a szomszédok azért adtak neki kölcsön, mert megbíztak benne. Évekbe telt ugyan, de az utolsó dollárig mindent visszafizetett. Sok-sok évvel később Mr. Darby a veszteségének sokszorosát teremtette elő, mégpedig annak köszönhetően, hogy felismerte, a VÁGY akár arannyá is válhat. Akkor jött rá erre, amikor üzletkötőként kezdett dolgozni. Életbiztosításokat értékesített. Örökre az emlékezetébe égett a tanulság: annak idején azért esett el a hatalmas vagyontól, mert mindössze egyméternyire az aranytól ABBAHAGYTA a fúrást. Darby az új munkakörében is épített erre a tapasztalatra, és ezt mondta magában: „Tény, hogy egyméternyire az aranytól abbahagytam a fúrást. Viszont amikor az életbiztosítások eladásáról van szó, egy egyszerű »nem« nem fog eltántorítani a célomtól.”

Darby tagja annak az alig ötvenfős csoportnak, amely évente több mint egymillió dollár forgalmat bonyolít le életbiztosítások értékesítésével. Szívós kitartását annak a leckének köszönheti, amit az aranyláz idején, az elhamarkodott visszavonulás kapcsán szerzett. Ha úgy tetszik, az egykori eltántorodását tántoríthatatlanságba fordította.

Mielőtt az ember életében megjelenik a siker, szinte bizonyos, hogy jó néhány nehézséget le kell küzdenie, és akár kudarcok is érhetik. Kudarc esetén a legkönnyebb és leglogikusabbnak tűnő lépés, ha FELADJUK a próbálkozást. Ezt teszi az többség.

Amerika több mint ötszáz legsikeresebb emberével készíthettem interjút – életük során közülük többen is azt tapasztalták, hogy a legnagyobb siker éppen egy lépéssel a megsemmisítőnek tűnő vereség után következett. A kudarc trükkös szerzet! Szereti megtréfálni az embert, és elképesztően ravasz.

Örömét leli benne, hogy akkor csapjon le, amikor áldozata már csak egy karnyújtásnyira van vágyott céljától.

ÖTCENTES LECKE A KITARTÁSRÓL

Nem sokkal azután, hogy Mr. Darby kénytelen volt a maga kárán megtanulni a leckét, úgy döntött, hogy az aranybánya kapcsán szerzett tapasztalatait a maga javára fordítja. Nagy szerencséjére szem- és fültanúja lehetett, hogy a „nem” nem feltétlenül jelenti azt, hogy nem.

Egyik délután besegített a nagybátyja farmján; búzát őröltek egy régi malomban.

A nagybácsinak hatalmas gazdasága volt, ahol részes aratóként sok színes bőrű munkás dolgozott. Egyszer csak nyílt a malom ajtaja. Egy fekete bőrű gyerek, az egyik földműves lánya lépett a helyiségbe, és megállt az ajtó mellett.

A nagybácsi felpillantott, észrevette a gyereket, és nyersen rászólt:

– Mit akarsz?

– Anyám küldött, hogy kérjek ötven centet – felelte alázatosan a gyermek.

– Szó sem lehet róla – vakkantotta oda a férfi. – Most pedig eredj haza!

– Igenis, uram – felelte a kislány, de meg sem mozdult.

A férfi folytatta a munkát. Olyannyira belemerült, hogy fel sem tűnt neki, hogy a kislány nem ment el. Amikor legközelebb felnézett, és látta, hogy a gyerek még mindig ott ácsorog, rákiáltott:

– Azt mondtam, eredj haza! Indulj, mert elnáspángollak!

– Igenis, uram – felelte megint a kislány, de egy lépést sem hátrált.

A férfi épp a garatba öntötte volna a búzát, de ledobta a válláról a zsákot, felkapott a földről egy hordódongát, és vészjósló arckifejezéssel elindult a gyerek felé. Darby visszafojtotta a lélegzetét. Biztos volt benne, hogy gyilkosság szemtanúja lesz. Ismerte a nagybátyját, tudta, milyen hirtelen haragú ember. Azzal is tisztában volt, hogy abban az országrészben egy színes bőrű gyerek nem mondhat ellent büntetlenül egy fehér embereknek. Amikor Darby nagybátyja közelebb ért hozzá, a kislány egy lépést tett felé, felszegte a fejét, a férfi szemébe nézett és torka szakadtából kiáltotta: – ANYÁMNAK KELL AZ AZ ÖTVEN CENT!

Darby nagybátyja megtorpant, egy pillanatig méregette a kislányt, majd lassan letette a padlóra a dongát. A zsebébe nyúlt, kivett egy féldollárost és odanyújtotta. A gyerek elvette a pénzt, és hátrálni kezdett az ajtó felé. Farkasszemet nézett a férfival, aki felett épp az imént aratott győzelmet. Miután kiment, Darby nagybátyja leült egy ládára, és csaknem tíz percen át bámult ki az ablakon. Az elszenvedett vereségén lamentált. Mr. Darby is eltűnődött a látottakon. Ez volt az első alkalom, hogy szemtanúja volt, amint egy színes bőrű gyerek tudatosan fölébe kerekedik egy fehér, felnőtt embernek. Mi lehet a kislány titka? Mi történt a nagybátyjával, hogy elpárolgott a mérge és kezes báránnyá vált? Milyen hatalommal bír ez a kislány, hogy legyőzhetett valakit, aki oly sokkal felette áll? Ilyen és hasonló kérdések cikáztak Darby agyában, de a válaszra csak évekkel később jött rá, akkor, amikor elmesélte nekem a történetet.

Furcsamód, ugyanabban a régi malomban voltunk, amikor elmondta. És talán az is különös, hogy csaknem negyedszázadon át kutattam, míg végre megértettem, milyen rejtélyes erő segítette ezt az ártatlan, írástudatlan, fekete bőrű kislányt, hogy győzelmet arathasson egy felnőtt, intelligens ember felett.

Miközben a dohos, régi malomban álldogáltunk, Mr. Darby megosztotta velem e különleges diadal történetét, és végül feltett egy kérdést:

– Mit gondol, milyen titokzatos erő segítette ezt a kislányt, hogy felül tudott kerekedni a nagybátyámon?

A választ e könyvben találod, az alapelvek között; világos és egyértelmű, részletes útmutatással szolgál. Bárki megértheti e titokzatos erő természetét, és épp olyan sikerrel alkalmazhatja, mint a kislány, aki véletlenül bukkant rá.

Olvass tovább figyelmesen, és magad is rájössz, mi segítette a kislányt a győzelemhez. A következő fejezetben is kapsz egy kis ízelítőt.

Miközben olvasod ezt a könyvet, egyszer csak rábukkansz majd egy ötletre. Ez fog hozzásegíteni, hogy megértsd, az uralmad alá hajtsd és a magad javára kamatoztathasd ezt a különleges, mindent elsöprő erőt. Lehet, hogy már az első fejezetben felfedezed, de az sem kizárt, hogy csak később. Valószínűleg egy ötlet, egy terv vagy egy új cél képében jelenik meg majd előtted. Sőt, múltbéli kudarcaid, bukásaid is eszedbe juthatnak; ezek kapcsán immár levonhatod a tanulságot, és akár vissza is szerezheted mindazt, amit egy korábbi rossz döntésed miatt elveszítettél.

Összefoglaltam Mr. Darby számára a fekete kislány által – öntudatlanul – használt erő jellemzőit. Átgondolta az elmúlt harminc év során, életbiztosítási üzletkötőként szerzett tapasztalatait, és őszintén elismerte, hogy sikereit nagyrészt annak köszönheti, amit annak idején a gyermek példájából tanult.

Mr. Darby kijelentette:

– Valahányszor egy leendő ügyfelem megpróbált kitessékelni, elképzeltem a kislányt, aki elszánt tekintettel álldogál a régi malomban, és azt mondtam magamnak: meg kell kötnöm ezt az üzletet. A legnagyobb jutalékkal egyébként azok az üzletek jártak, ahol az ügyfél először nemet mondott.

Felidézte egykori tévedését is, nevezetesen, hogy egyméternyire az aranytól abbahagyta a feltárást.

– Végül is – mondta –, tulajdonképpen szerencse volt, csak éppen álruhában. Az eset arra tanított, hogy soha ne adjam fel. Nem számít, mekkora tanulópénzt fizettem, úgy érzem, szükségem volt erre a tapasztalatra, hogy igazán sikeres lehessek.

Biztos vagyok benne, hogy több száz biztosítási ügynök olvassa majd Mr. Darby, a nagybátyja, a színes bőrű kislány, és az aranybánya történetét. Szeretném figyelmükbe ajánlani, hogy Mr. Darby e két tapasztalatának köszönhetően fejlesztette ki a képességet, ami hozzásegítette, hogy évi egymillió dollárt meghaladó bevételt produkáljon az életbiztosítások értékesítéséből.

Az élet furcsa és kifürkészhetetlen! A sikerek és a kudarcok egyszerű tapasztalatokon alapulnak. Mr. Darby tapasztalatai is egészen hétköznapiak voltak, s mégis, ott rejtőzött bennük a sikeres élet kulcsa. Számára a tapasztalatok ugyanolyan fontosak voltak, mint maga az élet. Darby azért tudott profitálni ebből a két esetből, mert egyrészt gondosan elemezte őket, másrészt pedig képes volt levonni a tanulságot. De mit tehet, akinek sem ideje, sem kedve nincs, hogy a kudarcai elemzése árán jusson a sikerhez vezető tudáshoz?

Hol és hogyan tanulhatja meg, hogy a kudarc akár a lehetőségek felé vezető út egyik lépése is lehet?

Nos, ez a könyv azért íródott, hogy választ adjon ezekre a kérdésekre. A könnyebb érthetőség kedvéért megfogalmaztam tizenhárom alapelvet, de ne feledd, hogy olvasás közben bármikor rábukkanhatsz a válaszra. Te is tűnődtél az élet különös eseményein, s bizonyára számos kérdést megfogalmaztál már. E könyv lapjain saját magad lelhetsz rá a válaszokra, akár egy hirtelen felbukkanó ötlet, egy terv vagy egy új cél formájában.

Ahhoz hogy az ember sikeres legyen, elég, ha van egy jó ötlete. Hogyan és milyen módszerrel juthatsz hasznos ötletekhez? Ehhez érdemes áttanulmányoznod a később részletezendő alapelveket, amelyek – jelen ismereteink szerint – a lehető legjobb és legpraktikusabb módszer alkotórészei.

Mielőtt folytatnám, és rátérnék a fent említett alapelvek részletezésére, úgy vélem, érdemes elgondolkodnod a következő állításon: AMIKOR a GAZDAGSÁG ÉRKEZIK, OLYAN VEHEMENCIÁVAL ÉS OLYAN SEBESSÉGGEL TÖR BE AZ ÉLETEDBE, HOGY CSAK KAPKODOD A FEJED, ÉS ÁMULSZ, HOL REJTŐZÖTT IDÁIG, A SZŰK ESZTENDŐKBEN.

Tudom, meglepően hangzik, főleg az általános hiedelem tükrében, mely szerint a gazdagság hosszú évek kemény munkájával érhető el. Amikor elsajátítod a GONDOLKODJ ÉS GAZDAGODJ szellemiségét, észre fogod venni, hogy valójában egy beállítódáson múlik minden. Ha egyértelmű, konkrét célt fogalmazol meg és követed a módszertanom alapelveit, a gazdagságért nem feltétlenül kell keményen dolgoznod.

Hasznos, ha az ember érdeklődik az iránt, hogy hogyan érhető el az a szellemi beállítódás – ha úgy tetszik, tudatállapot –, amely szinte mágnesként vonzza a gazdagságot. Nyilván neked is jól jön majd ez az ismeret. Ami engem illet, huszonöt éven át kutattam és elemeztem több mint huszonötezer ember életútját, mert érdekelt a meggazdagodás titka.

E kutatás nélkül nem születhetett volna meg ez a könyv. Álljon itt egy nagyon fontos alaptétel, nevezetesen:

A gazdasági világválság 1929-ben kezdődött, és korábban sosem látott pusztulást hozott. Majd Roosevelt elnök hivatalba lépett, és ettől kezdve a gazdasági hanyatlás enyhült, végül megszűnt. Ahogy a színházi világosító fokozatosan, ám szinte észrevétlenül fordítja fénybe a sötétséget, úgy fordult át az emberek szívében a félelem bizakodásba.

Miközben elsajátítod az elméletem itt tárgyalandó alapelveit, és az iránymutatásnak megfelelően alkalmazni kezded őket, tapasztalni fogod, hogy az anyagi helyzeted javulásnak indul, és amihez csak hozzáérsz, az előnyödre válik. Lehetetlennek tartod? Pedig egyáltalán nem az.

Az emberiséget talán az hátráltatja leginkább, hogy túl sokan, túl sokszor találják szembe magukat azzal a szóval, hogy „lehetetlen”. Ismerjük az összes MŰKÖDÉSKÉPTELEN szabályt. Tudjuk, mi az, ami NEM érhető el. Ez a könyv azok számára íródott, akik működőképes szabályokat kutatják, azokat a módszereket keresik, amelyek másokat sikeressé tettek. És nemcsak kutatják, hanem hajlandóak mindent feltenni rá, hogy kövessék és betartsák ezeket a szabályokat. Jó pár éve vettem egy pompás kis szótárt. Első dolgom volt, hogy a „lehetetlen” szócikkhez lapoztam, és gondosan kimetszettem a könyvből. Talán neked is érdemes megfontolnod ezt a lehetőséget. a siker ugyanis rátalál azokat, akiknek SIKERFÓKUSZÚ a gondolkodásuk. A kudarc pedig azokat éri el, akik – nemtörődöm módon – megengedik maguknak, hogy KUDARCFÓKUSZÚAN gondolkodjanak.

E könyv célja, hogy segítségére legyen azoknak, akik KUDARCFÓKUSZÚ gondolkodásukat SIKERFÓKUSZÚVÁ akarják tenni.

Sokan abba a hibába esnek, hogy mindent és mindenkit a saját benyomásaik és hiedelemrendszerük alapján ítélnek meg. Biztos, hogy e sorok olvasói között is lesz olyan, aki úgy vélekedik, hogy pusztán a GONDOLKODÁS ÚTJÁN MEGGAZDAGODNI egyszerűen lehetetlen. Nos, aki ezen a véleményen van, az képtelen a gazdagság kategóriájában gondolkodni, mégpedig azért, mert hozzászokott, hogy mindent a szegénység, a nélkülözés, a szomorúság és a kudarc mércéjével mérjen.

Erről egy igen kiváló kínai fiatalember jut eszembe, aki azért utazott hazánkba, hogy az amerikai oktatási módszerek szerint képezze magát. Beiratkozott a Chicagói Egyetemre, és egyik nap találkozott Harper professzorral, az akkori dékánnal. Beszélgettek néhány percet. A professzor megkérdezte tőle, mit gondol, mi az amerikaiak legjellemzőbb tulajdonsága.

– Ó – kiáltott fel a kínai fiatalember –, talán az, hogy olyan furcsán áll a szemük. Igen, ferde szemük van!

Mi nem épp ugyanezt gondoljuk a kínaiakról? Hajlamosak vagyunk kételkedni abban, amit nem értünk. Balgán hisszük, hogy a saját korlátaink mindenre és mindenki másra egyaránt vonatkoznak. Azt mondjuk, hogy „ferde” a másik ember szeme, csak mert NEM OLYAN, MINT a MIÉNK. Emberek milliói csodálják Henry Ford eredményességét, és irigylik őt a szerencséjéért, a zsenialitásáért, és ki tudja, még mi egyébért. Valószínű, hogy százezer emberből csak egy ismeri Ford sikerének igazi titkát. És aki ismeri, az sem beszél róla. Talán szerénységből, talán azért nem, mert vonakodik beismerni, hogy valójában egy végtelenül egyszerű dologról van szó.

Lássunk hát a „titokra” egy szemléletes példát!

Néhány évvel ezelőtt Ford elhatározta, hogy megépíti a – napjainkban már széles körben ismert és népszerű – V8-as motort. Olyan motort akart gyártani, amelyben mind a nyolc henger egy blokkban helyezkedik el. Megbízta a mérnökeit, hogy készítsék el a terveket. A műszaki rajz készen lett ugyan, de a tervezők egybehangzóan állították, hogy a nyolchengeres motorblokkot lehetetlen egy darabban kiönteni.

Ford így szólt:

– Sebaj, azért csak kezdjék meg a gyártást.

– De hisz ez lehetetlen – felelték a mérnökök.

– Csak csinálják – erősködött Ford. – Addig csinálják, amíg sikerül! Mindegy, mennyi időbe telik.

A mérnökök munkához láttak. Nem is tehettek mást, ha a cégnél akartak maradni. Eltelt hat hónap, és nem történt áttörés. Azután eltelt még további hat hónap, és továbbra sem történt semmi. A mérnökök minden lehetséges módszert kipróbáltak, hogy végrehajtsák Ford utasítását, de egyre csak arra a jutottak, hogy nincs megoldás, Ford kérését „lehetetlen” teljesíteni.

Az év végén Ford összeült a mérnökökkel, akik ismét elmondták, hogy fogalmuk sincs, hogyan oldhatnák meg a feladatot.

– Csak folytassák – felelte Ford. – Kell nekem ez a motor, és meg is fogom szerezni. – A mérnökök nem tehettek mást, folytatták a munkát, és egyszer csak, mintegy varázsütésre rájöttek a megoldásra. Megvolt a titok!

Ford ELTÖKÉLTSÉGE eredményt hozott!

Talán nem teljesen pontos az elbeszélésem, de összességében és a lényeget tekintve mindenképp helytálló.

Amennyiben elkötelezted magad a GONDOLKODÁS ÁLTALI MEGGAZDAGODÁS eszméje mellett, biztosan le tudod vonni a fenti történetből a tanulságot, és megfejted Ford millióinak titkát. Nem is kell sokáig kutakodnod. Henry Ford önmagában a siker, ugyanis pontosan érti és alkalmazza az eredményesség alapelveit. Ezek egyike a VÁGY: azaz tudd, hogy mit akarsz. Miközben tovább olvasol, ne feledd Ford történetét, és keresd azokat a jeleket, amelyek valami módon visszautalnak rendkívüli teljesítményének titkára. Ha rájössz, hogy valójában mi tette Henry Fordot gazdag emberré, akkor a te teljesítményed is felérhet ezekbe a magasságokba, függetlenül attól, hogy milyen területen dolgozol.

TÉNYLEG MAGAD VAGY SORSOD URA, LELKED HAJÓJÁN KAPITÁNY, MERT…

Amikor Henley papírra vetette próféciával felérő sorait, „magam vagyok sorsom ura / lelkem hajóján kapitány” (Kálnoky László fordítása), akár hozzá is tehette volna, hogy azért vagyunk mindnyájan a saját sorsunk urai, és lelkünk kapitányai, mert hatalmunkban áll uralni a gondolatainkat.

Mindezt kiegészíthette volna azzal, hogy az éter, amelyben a bolygónk kering, amelyben élünk, létezünk és mozgunk, nem más, mint egy elképesztően magas frekvencián rezgő energiahalmaz, amelyben végtelen erő áramlik. És ez az erő IDOMUL a gondolataink jellegéhez, természetes módon BEFOLYÁSOL bennünket, és hozzásegít, hogy gondolatainkat fizikai valósággá változtassuk.

Ez egyben magyarázattal szolgál arra, hogy MIÉRT IGAZ, hogy a sorsunk urai és a lelkünk kapitányai vagyunk – bár a költő nem tért ki erre. Mint ahogyan arra sem, hogy ez a bizonyos erő nem tesz különbséget konstruktív, azaz építő, előre vivő és destruktív, azaz romboló gondoltok között. Ez indokolja, hogy ha állandóan a nélkülözés körül járnak a gondolataink, előbb-utóbb az lesz a valóságunk, míg ha a gazdagság eszméjével foglalkozunk, akkor az fog megvalósulni az életünkben.

Ezek mellett a költő elmondhatta volna azt is, hogy a domináns gondolatok áthatják, valósággal megdelejezik az elménket, és – számunkra jelenleg ismeretlen módon – ilyenformán magunkhoz vonzzuk azokat az embereket és élethelyzeteket, amelyek e domináns gondolatok jellegéhez illeszkednek.

És persze arra is kitérhetett volna, hogy a meggazdagodás első lépéseként a vagyon iránti olthatatlan, izzó VÁGGYAL kell átitatnunk az elménket annak érdekében, hogy mindaddig pénzfókuszú maradjon a gondolkodásunk, amíg a gazdagság iránti VÁGYNAK köszönhetően megfogalmazódik bennünk egy konkrét terv, amelynek révén valóban hozzájutunk az anyagi javakhoz.

Henley azonban költő és nem filozófus, ezért megelégedett azzal, hogy verses formában mondja ki az igazságot, s meghagyta követőinek a lehetőséget, hogy sorainak mély filozófiai tartalmát maguk fejtsék meg.

Az igazság lépésről lépésre tárul fel előttünk. Bizton állíthatom, hogy a könyvben részletezett alapelvekben rejlik a titok, amellyel jelentős mértékben befolyásolhatjuk személyes anyagi helyzetünket.

Immár készen állunk, hogy megvizsgáljuk az első alapelvet! Kérlek, tedd félre az előítéleteidet, és olvasás közben mindvégig tartsd szem előtt, hogy nem légből kapott agyszüleményekkel van dolgod. A részletezendő alapelvek több mint ötszáz, nagyon tehetős ember élettapasztalatán alapulnak. Többségük szegény sorból származik, alacsony iskolai végzettségű, és mindenféle hátszél nélkül érte el, amit elért. Esetükben tökéletesen működtek ezek a bizonyos alapelvek, amelyeket te is a magad javára fordíthatsz, tartós anyagi jólléted érdekében.

Rá fogsz jönni, hogy könnyebben megy, mint gondolnád.

Mielőtt belekezdesz a következő fejezetbe, szeretném felhívni a figyelmed, hogy tényszerű információt tartalmaz, és nem kizárt, hogy az anyagiakról alkotott véleményedet gyökeresen megváltoztatja. Ez történt azzal a két emberrel is, akikről a fejezetben olvashatsz. Mondanom sem kell, hogy mindketten elképesztően hatalmas vagyonra tettek szert.

Fontos, hogy tudd, e két személlyel való kapcsolatom jellegéből adódóan, ha akarnám, se tudnám megváltoztatni a velük kapcsolatos állításaimat. Egyikük az egyik legközelebbi barátom, immár több mint huszonöt éve. A másik a fiam. Szóval, ragaszkodom a tényekhez. Mindketten a következő fejezetben részletezendő alapelv alkalmazásának tulajdonítják a sikerüket. Nem mindennapi sikertörténetük és az alábbi ajánlás híven igazolja az első alapelv hatékonyságát.

Csaknem tizenöt évvel ezelőtt az a megtiszteltetés ért, hogy búcsúbeszédet mondhattam a nyugat-virginiai Salem Egyetem végzőseinek. a következő fejezetben foglalt alapelv fontosságát hangsúlyoztam, és az egyik diákra olyan nagy hatással volt, hogy beépítette saját értékrendjébe. Ez a bizonyos fiatalember ma az Egyesült Államok kongresszusi képviselője, a jelenlegi vezetés prominens alakja. Mielőtt a könyvem a kiadóba került, kézhez kaptam a levelét, amelyben kifejti a következő fejezetben tárgyalt alapelvvel kapcsolatos véleményét. Úgy döntöttem, ezt a levet választom bevezetésként, már csak azért is, mert bepillantást enged abba, ami akár rád is vár.

Kedves Napoleon!

Kongresszusi képviselőként lehetőségem nyílik betekintést nyerni az emberek problémáiba, és azért ragadtam most tollat, mert van egy javaslatom, amely férfiak és nők ezreinek segítségére lehet.

Előre elnézését kell kérnem, mert amennyiben elfogadja a javaslatomat, hosszú évek kemény munkáját vállalja és hatalmas felelősséget vesz a nyakába, ám mégis úgy érzem, meg kell tennem, ugyanis tudom, hogy szívesen fáradozik hasznos célok érdekében.

1922-ben, amikor Ön tartotta a Salemi Egyetemen a búcsúztató beszédet, magam is végzős voltam. Beszéde hallatán megfogant bennem egy gondolat, melynek köszönhetően nagyszerű lehetőséghez jutottam, és immár képviselőként szolgálhatom az Egyesült Államok népét. Biztos vagyok benne, hogy ez az eszmeiség a jövőben is segítségemre lesz, és nagyban hozzájárul majd mindazon sikerekhez, amelyek még előttem állnak.

Fent említett javaslatom az lenne, hogy foglalja írásba a Salemi Egyetemen tartott záróbeszédének lényegét, és jelentesse meg könyv formájában. Így Amerika minden polgára számára adott lenne a lehetőség, hogy profitáljon az Ön több évtizedes tapasztalataiból, illetve okuljon azon nagyszerű emberek életútjából, akik a világ leggazdagabb országává tették hazánkat.

Olyan, mintha csak tegnap lett volna! Nagyszerűen mutatta be nekünk Henry Ford példáján keresztül a módszert, amely lehetővé tette, hogy e nagyszerű ember – szerény iskolázottsága, kezdeti pénztelensége ellenére, tekintélyes pártfogók híján – ilyen magaslatokba jusson. Ön még nem is ért a beszéde végére, amikor elhatároztam, mindent el fogok követni, hogy nagyszerű eredményeket érjek el, függetlenül attól, hogy milyen akadályokat, nehézségeket kell majd leküzdenem.

Egyetemeinken idén is ezrével végeznek a fiatalok, s ez így lesz a következő esztendőkben is. Mindnyájuknak hatalmas segítség lenne, megkaphatná azt hathatós bátorítást, amit annak idején én kaptam Öntől. Hatalmas segítség lenne, ha tudnák, merre induljanak, mihez kezdjenek, hogyan induljanak neki az életnek. És ha valaki, Ön biztosan megadhatná nekik a válaszokat ezekre a kérdésekre, hiszen oly sok embernek nyújtott már segítséget.

Ha úgy dönt, hogy elvállalja ezt a felelősségteljes feladatot, tisztelettel javaslom, hogy jelentesse meg a könyvben az önelemzéshez használatos skáláinak egyikét annak érdekében, hogy a leendő olvasó teljes személyiségleltárt készíthessen magáról, s így egyértelműen kiderüljön számára, hogy pontosan mi az, ami a sikeressége útjában áll. Annak idején ez nekem is nagyon sokat segített.

Amennyiben vállalkozik e nemes feladatra, leendő olvasói teljes és átfogó képet kaphatnak a hibáikról és az erényeikről is, hiszen ezen múlik, hogy sikeresek lesznek-e, vagy kudarcot vallanak. Felbecsülhetetlen értékű szolgálatot tenne ezzel hazánknak.

Manapság, a gazdasági világválság következtében emberek milliói kénytelenek szembesülni az újrakezdés problémájával, és – saját tapasztalataim alapján bizton állíthatom – mindnyájan hálásak lennének, ha hathatós segítséget nyújtana nekik, felvillantva a megoldási lehetőségeket.

Ön pontosan ismeri az újrakezdés nehézségeit. Manapság amerikai polgárok ezrei szeretnék tudni, hogyan tehetik pénzzé az ötleteiket. Sokan kénytelenek egyedül, segítség és anyagi erőforrások nélkül kénytelenek kikecmeregni a nehéz helyzetből. Sokan vágynak arra, hogy visszaszerezzék, amit elveszítettek. Ha valaki, akkor Ön az, aki segíthet nekik.

Ha megszületik a könyv, szeretném, ha engem érne a megtiszteltetés, hogy az első példányt kézbe vehetem, természetesen dedikálva.

Szívből kívánok Önnek minden jót!

Tisztelettel:

Jennings Randolph

MÁSODIK FEJEZET

A VÁGY, AVAGY AZ EREDMÉNYESSÉG KIINDULÓPONTJA

Első lépés a meggazdagodás felé

Amikor több mint harminc évvel ezelőtt Edwin C. Barnes kiszállt a New Jersey-i Orange-ben abból a bizonyos tehervagonból, lehet, hogy csavargónak látszott, de fejedelmi gondolatai voltak!

Miközben az állomásról Thomas A. Edison irodája felé tartott, csak úgy cikáztak elméjében a gondolatok! Lelki szemei előtt megjelent a kép, hogy Edison előtt áll. Szinte hallotta, hogy arra kéri Edisont, adjon neki lehetőséget, hogy megvalósíthassa ÉLETE FŐ CÉLJÁT, kielégíthesse ÉGŐ VÁGYÁT, azaz hogy a nagy feltaláló üzlettársa lehessen.

Barnes vágya nem csupán remény, és nem is puszta kívánság volt, hanem eleven és lüktető, mindent felülíró VÁGY. KONKRÉT, egyértelmű volt.

Ez a vágy nem akkor éledt Barnesban, amikor felkereste Edisont, hanem sokkal korábban. E mindent elsöprő, mindent felülíró érzés már régóta lüktetett benne. Eleinte, amikor megjelent, minden bizonnyal csak egy kívánság volt, puszta gondolatkísérlet, viszont amikor Barnes a tettek mezejére lépett, és felkereste Edisont, már más volt a helyzet.

Néhány évvel később, amikor Edwin C. Barnes ismét ott állt Edison előtt, ugyanabban az irodában, ahol először találkoztak, a VÁGYA már valósággá vált. Edison üzlettársa lett. ÉLETE ÁLMA, ami mindennél fontosabb volt számára, teljesült.

Napjainkban, akik ismerik Barnest, irigylik őt, mert az élet megadta neki az „áttörés” lehetőségét. Ezek az emberek a győzelem állapotában látják őt, és nem veszik a fáradságot, hogy utánajárjanak, mi lehet Barnes sikerének valódi oka.

Barnes azért lett sikeres, mert egyértelmű, konkrét célt jelölt ki önmaga számára, és minden lehetséges erőfeszítést megtett, mindent e célnak rendelt alá. Nem az első találkozásuk alkalmával lett Edison üzlettársa. Hajlandó volt a legalantasabb munkát is elvállalni, mert úgy érezte, hogy az is egy lépéssel közelebb viheti a vágyott célhoz. Öt évet kellett várnia a nagy lehetőségre.

Ez idő alatt egyszer sem csillant meg a remény, egyszer sem kapott ígéretet, hogy a VÁGYA valósággá válik. Mindenki úgy tekintett rá – persze saját magát leszámítva –, hogy csak egy apró fogaskerék Edison vállalkozásának gépezetében. Azonban Barnes a legelső munkanapjától kezdve úgy és csakis úgy gondolt magára, mint EDISON ÜZLETI PARTNERÉRE.

Ez a KONKRÉT, egyértelműen megfogalmazott VÁGY ékes példája. Barnes elérte a célját, mert mindennél jobban vágyott arra, hogy Mr. Edison üzleti partnere legyen. Kidolgozott egy tervet arra vonatkozóan, hogy hogyan érheti el a vágyott célt. MINDEN HIDAT FELÉGETETT MAGA MÖGÖTT. Kitartott a VÁGYA mellett, megszállottan hitt benne, mígnem az élete fő céljává, majd pedig valósággá vált.

Amikor Orange-be ment, nem az járt a fejében, hogy: „Megpróbálom rávenni Edisont, hogy adjon valami munkát”, hanem az, hogy „Találkozom Edisonnal, és tudtára adom, hogy azért jöttem, mert az üzlettársa akarok lenni”.

Nem azt mondta magában, hogy „Dolgozgatok itt pár hónapot, és ha nincs valami nagy áttörés, akkor kilépek, és keresek más munkát”, hanem azt, hogy „Mindent elvállalok. Megteszek mindent, amit Edison mond, és előbb-utóbb az üzlettársa leszek.”

Nem azt mondta magában, hogy „Nyitva tartom a szemem, hátha jön egy másik lehetőség, ha esetleg mégsem sikerül Edisonnál megszereznem, amit akarok”, hanem azt, hogy „EGYETLEN dolog van a világon, amit akarok, és ez az, hogy Thomas A. Edison üzlettársa legyek. Felégetek magam mögött minden hidat, és a JÖVŐMET arra teszem fel, hogy megszerezzem, amit akarok.”

Nem hagyott magának menekülőutat: győzelem vagy teljes bukás!

Ez tehát Barnes sikerének titka! Réges-régen egy nagy hadvezér is kénytelen volt meghozni egy igen súlyos döntést annak érdekében, hogy a serege győzhessen. Hatalmas és túlerőben lévő ellenfél ellen kellett küldenie a csapatait. A katonák bárkákra szálltak, elhajóztak az ellenség földjére, partot értek, és amikor minden harcos és az összes felszerelés a szárazföldön volt, a hadvezér kiadta a parancsot, hogy gyújtsák fel a hajóikat. Az első ütközet előtt így szólt a katonákhoz:

– Látjátok, hogy hajóink lángokban állnak. Ez azt jelenti, hogy csak akkor hagyhatjuk el élve ezt a