© Dr. Mangó Gabriella, 2024

© Jaffa Kiadó, 2024

Minden jog fenntartva

Szerzőfotó Gregus Máté
(készült a Femcafe.hu Inspiráló Nők Estje című rendezvénye alkalmából)

Borítóterv Hertelendy Amanda

Olvasószerkesztő Róna Judit

Felelős szerkesztő Schultz Judit

Felelős kiadó Rados Richárd

Jaffa Kiadó • www.jaffa.hu

ISBN 978-963-687-119-2

Az elektronikus verziót készítette az eKönyv Magyarország Kft.

www.ekonyv.hu

A kötet korábban megjelent írások felhasználásával,
több nő összeszőtt történetéből,
az irodalmi képzelet játékaként született.

Ajánlom ezt a könyvet nagy szeretettel apai nagymamám emlékének, aki megtanított a szeretetre, s az életnek, ami megtanított szeretni az anyai nagymamámat. Így lehetek önmagam.

Ajánlom azoknak, akik rájöttek, hogy van élet a tudjukmi-napok után, és azoknak, akik közelebb szeretnének kerülni önmagukhoz.

hétfő 1

van hétfői hétfő

keddi hétfő

szerdai hétfő… egyszerűen vannak olyan hetek amikor csak hétfők vannak

jó lenne még ágyban maradni

gyerekként is munkaidőben aludtam… szívesen…

ha volna két életem gondolom kávéval a kezemben

az egyikben biztosan kávé lennék…

vannak olyan reggelek

amikor a kávé melletti méla bambaság olyan

mint reggeli után a fürdés felöltözés fogmosás

az az üresjárata az agynak amikor egy hétfői reggelen

még fél lábbal a múlt hétben

fél lábbal pedig a jelenlegiben

pontosan úgy mint amikor két hokedlin egyensúlyozva próbálod leszedni a függönyt és az egyik az ablakpárkányon áll…

közben úgy teszek mintha gondolkodnék…

…egyedül kucorgok a konyhakőre tett autósülés-magasítón mint aki nagy útra készül vagy éppen nagy útról érkezik

nagggyon reális – beszélem meg magammal – folyton utazunk

és az ülésmagasítóval talán messzebbre látok…

…mindjárt ráguglizok a mai asztrológiai rovatra

mindjárt jön a megvilágosodás …

lassú a telefonomon a net…

unott-türelmesen netre várva bóklászom magamon…

hajam az alvástól még az égnek áll

szemem körül a tegnapi szemfesték

vagy a mai csipa nyoma

– kissé gyűrött rajtam a bőr –

és száraz

és ahogy a lábaimon végigsimítok

megállapítom

hogy rám férne egy szőrtelenítés…

na erre ma reggel nem lesz időm

nejlonharisnyát akkor ma sem veszek

nem akarok Szőrharisnya lenni…

Bőrharisnya testvére…

egy új kiállítási téma – Szőrharisnyák a 21. században –

ma is nadrágos napom lesz

nem is lesz ez olyan rossz nap

kevergetem a kávét

mondhatnám úgy is egész jó lesz ez a nap is

– úgy akarom…

mindig akarunk valamit

persze azonnal vagy tegnap mert a türelem az újkorban elfogyott… hiánycikk…

…bent a szobánkban alszik Kicsilány és a férjem

így alszunk mi már 8 éve… 3 az 1-ben

– csak egy pszichológus meg ne tudja mert akkor lesz kampeca

és mindenféle degenerálógás és degenrágódás

és pszichés ráolvasástömeg amelyeket szerintem néha maguk a pszichológusok sem pontosan értenek – van egy sablonszöveg amellyel hol innen hol onnan kerítenek be mint valami karámba szorult lovat

…apropó lovak

szegény Overdose öregségére tenyészállattá nemesedett

lehet hogy ő inkább nyugdíjasként kezdte volna? –

…na velem ez nem fordulhat elő

emberpéldány vagyok azon belül nő

kicsit lejárt karosszériával és ketyegő biológiai órával

na tessék még ez is ketyeg…

hét gyerekem van ami ahhoz képest hogy egy se igen lehetne – elég szép arány

…csak én és a kávé…

és ez a lassan az agyamba bekúszó nem létező ketyegés…

tuti hogy a biológiai órám

tiktakolja hogy lassan lejár

majdnem két hónapja menstruáltam utoljára

túl vagyok három hányingeres reggelen négy haspuffadáson hat pozitív klimaxteszten

hogy olyanról még nem is hallottál?

én fejlesztettem ki

a negatív terhességi teszt bizonyos kor után pozitív klimaxteszt

és mióta tudom hogy pozitív a klimaxtesztem azóta sodornak a hőhullámok

kész hullámlovas lettem

vannak napok hogy kettő vannak hogy öt

a nyakamnál kezdődnek és a talpamig tartanak

de van hogy megunják és fordítva kezdik

vicces… is lehetne…

volt amikor a klimaxról írtam tanácsokat tapasztalatlanul

vagy tanácstalanul?

mostanában nem merem elolvasni őket mert lehet hogy nagyon szégyellném magam

végül is

akkor

igaznak tűnt

tök jó ez a szmájli

mindent mond és semmit és senki sem érti de mégis mindenki

na ébresztenem kellene lassan a bandát…

…otthon – egyik gyerek buszra – haza – férjem el másik gyerek iskolába – haza – Kicsilánnyal el – rendelő

és a zacc ami nincs is ezekben a 3 az 1-ben kávékban lassan az agyamig ér…

jó lenne zaccból jósolni

vagy dacból jósolni?

meg mindenféle ilyen maszlaggal foglalkozni és közben azt gondolni

megszelídíthető a jövő

és kiismerhető birtokolható megfordítható elkerülhető

és megelőzhető – haha megelőzni a jövőt

még Schumacher koromban sem sikerült –

az egyetlen legális vagy reális? jóslás a meteorológia…

…milyen nap is van ma?

na milyen is lehetne HÉT-fő

van családfő, kormányfő, hétfő…

hófő? évfő? miért nincsenek?

…biztosan lesznek vagy hatvanan a rendelőmben

torokfájást szórt széjjel éjjel a széllel az Isten…

(még mindig jobb mint az infarktus)

és nekem remélem türelmet hogy

nem most nem kell még antibiotikum

vagy

igen most ha már lázas három napja kezdjen antibiotikumot felírom

és szedjen flórajavítót is

…magnóra kellene vennem

olyan vagyok mint valami tudományos nagy törzsi varázsló

de jó menni ezen a folyosón! mondta Kern András a Gondolj rám című filmjében

és valóban

tényleg nagyon jó menni azon a folyosón

ha ötösöm lenne a lottón akkor is ezt csinálnám

ezért felejtek el mindig lottót venni

hétfő 2

kint még szürkület sincs

fázósan kukucskál be a szomszéd háztető félig leolvadt hótakarója a konyhai kisablakon

rossz a szigetelés szólal meg bennem az a kis gonosz objektív

akár az embereknek

akiknek megkopik néha a fényük

és olyanokká lesznek mint a téli nap…

…miért van hogy télen nincsenek színes kabátok?

egyszer… egy nagy almazöld kabátot varrtam magamnak

lábszárközépig ért

a Burdából vettem a szabásmintát

amelyet véletlenül rágombostűztem az anyaggal együtt a nappalink szőnyegére

majdnem kivágtam…

már a kezemben volt az olló csak olyan nehéznek tűnt az anyag

és ahogy meghúztam jött vele az asztal is…

…nagyon szuper kabát volt

almazöld

kerek gallérral

nagy félköríves malaclopószerű

két hatalmas zsebbel az oldalán

és még a belseje is szépre sikeredett

életem legbüszkébb kabátja volt

és úgy éreztem amikor a hóban közlekedtem benne

hogy kihajtott rajtam a tavaszi vetés…

– amolyan túlélőkabát volt nehéz időkben –

a válásom előtt dobtam ki

mert rájöttem hogy ez is elmúlt…

a kávé meg én

…úgy tartom mint lámpást a téli hajnalhasadásban

szokásos ma is a menetrend

busz gyerek el – haza – férj másik gyerek…

…hazafelé már felbukik majd a nap a visszapillantómban…

– remélem nem esik nagyot –

szeretem azokat a kanyarokat

dédelgetik őket a föléjük hajló fák

és az alattuk elsurranó autók miatt zúzmara rezdül az ágakon

friss lélegzet száll a gyalogló emberekből az ég felé

mint valami füstjel itt vagyok itt vagyok

itt-ott őzek bóklásznak a mezőn

– kutakodnak valami reggeli után –

és a napfény szétterülésekor

mint fekete pacamaradékok a hóban

varjak ugrálnak a szántások megdermedt havas tetején sormintát kötve…

…szeretem ezt a kávét

zacctalan íztelen de a reggel csak az enyém

az elmagányosodás remek pillanatai ezek

mikor úgy vagy magányos hogy saját magaddal nem zavar senki és semmi

és aztán jöhet

a kinyitod az ajtót-feeling

és beereszted az életedbe a világot

drágám! itt a kávé

kakaót kérek reggelire

nem akarok semmit enni

…ilyenkor a tápláléklánc része leszek…

jaj már megint milyen a hajam!

dolgozatot írunk ma töriből

rengeteg dolgom van a gépben

…ez a világom

a többi ezen kívül van…

…bentről szeretem a telet

a kocsiból a házból a rendelőből a fedett uszodából

és azt hiszem a tél is bent szeret engem

hétfő 3

ma van a születésnapom

szabadságon vagyok

soha nem dolgozom ilyenkor

máskor sem – a hobbimnak élek…

…aznap amikor megszülettem majdnem meghaltam…

háromszor kaptam vérátömlesztést szegény sárga aszott koraszülött testembe

és mivel nem volt más dolgom mint életben maradni – ráértem…

mindig CSAK életben kell maradni

mert jó élni

…annyira elfelejtjük a hétköznapokban

csak amikor esetleg veszélybe kerül

és megszűnik természetesnek lenni…

…szerencsés vagyok!

minden reggel amikor a rendelőmbe megyek a temető mellett visz el az utam

és mindig eszembe jut a JELEN meghatározhatatlan-megfejthetetlen természetes szépsége és hogy állandóan rinyálunk valami miatt… ez a JELENség???

fúj a szél… nem fúj a szél… esik az eső… nem esik az eső… hideg van… meleg van… nyár van… tél van… fűteni kell

a kedvencem az hogy most meleg van de majd ha fűteni kell

ahelyett hogy örülnénk annak ami van

hogy beszívhatjuk a levegőt a tüdőnkbe

mert van levegő és mert van tüdőnk…

…a halaknak egyszerűbb

nekik csak a tengerszennyezés miatt kell aggódniuk…

…nekem MA semmi miatt nem kell

MA az egész világ azért van – teszi örömmel a dolgát – mert én vagyok

…jó így lenni

egocentrikusan

ugyan a heliocentrikus világképet Kopernikusz már feltalálta de ő nem ismert engem

mert biztosan nem akarta eléggé

…a születésnapban a születésnap a legjobb

felköszöntenek a gyerekeim

némelyik persze csak este jut oda hogy legyen rá ideje

amikor már kellőképpen kezdesz azon aggódni hogy milyen anya is vagy te?

és hogyan nevelted fel a gyerekeidet?

vagy a legjobb kérdés amikor kicsírázik a lelkedben az óteszegénykisáldozat szerepből fakadó

ennyit sem érdemelsz?…

…ma szép napom lesz!

sőt ma a legszebb napom lesz!

kicsit gyerekekkel kicsit kettesben a férjemmel

szeretem amikor azt érzem ő a legnagyobb hódolóm

mert azt hiszem az is bár ez csak a végén derül ki

a születésnapomon mindig igyekszik

elmegyünk majd valahová ebédelni

kicsit szeretjük magunkat és egymást

én pedig az egész világot…

…mindig bujkál bennem egy kis szomorúság ezen a napon

a legbelül nagyon mélyen megbújó ott kucorgó kis magány

…az ikreknek könnyebb

egyszerre lettek egyedül ketten/hárman bezárva a testükbe

és igen eznap eszembe jut mindig József Attila

harminckét éves lettem én

úgy szeretnék valami szép

önmagamat felköszöntő verset írni

de már elírta előlem

a kis piszok!

este majd megköszönöm a facebookos felköszöntéseket

köszönöm – kivágás – beillesztés – enter

…szövi a magány a hálót

néhány szavas válaszok

mizu?

ok

mély beszélgetések előtt elkushad a mostani idő

…a fiatalok többsége a szexen kívül alig tud valamit testközelben kezdeni a másikkal

meg kellene tanulniuk hogy miközben gondolatokat/szlenget/híreket osztanak meg egymással egymás szemébe nézzenek és úgy is tudjanak BESZÉLGETNI

face to face

– nem facebook –

hogy ne kelljen egymás mellett ülve a telefont segítségül hívni és úgy beszélgetniük –

csetelniük…

…egymás szemébe nézni?…

… haha…

…velem lehet próbálkozni

az egyik szemem…

…sajnos vagy szerencsére így alakult – szóval tökmindegy –

de alig-alig van…

illetve dehogyis! – nagyon is van…

…mivel nem tudta eldönteni a teremtő hogy kétszemes vagy háromszemes legyek – megállt kétésfélnél

és néha mivel a bal szemem nagyobb

Rémszemmordon-szerűen önálló életre kel…

…ha elég közel van hozzám valaki azt nem zavarja

ha elég közel van

elfogad és szeret

…elfogad engem

és ez is ott kezdődik hogy

én elfogadom magamat (kissé egocentrikus de igaz)

és elfogadok másokat (ez is az csak másként csomagolva)

és ők

a mások

a többiek

elfogadnak engem

– kör bezárva – körbe zárva?

és ha nem?

hétfő 4

már megint egy újabb hétfő

a kávé és én

néha variálom hogy ne legyen unalmas

én és a kávé

vagy én és a kávék

vagy a kávé és ének

(még kettős látásom ugyan nincs

de énekelni szeretek)

vagy talán mégis?

ez afféle kettős látás – belső iránymutatás

és nem biztos hogy mindig jó az az iránytű…

Isten megteremtette az eget és a földet… a férfit és a nőt

majd kifeküdt

kész

nem tudom értitek-e de nem a pasi teremtése után

a NŐ

na az ő megteremtése felemésztette az egész mennybéli energiakészletet

ezért vagyunk mi nők olyan összetettek

és végzetesek

és végletesek

érzékenyek gyengék erősek akaratosak gyámolításra szorulók s olykor meg megyünk mint a buldózer…

egy nő mindig a feje után megy

lehet hogy előbbre lóg mint a törzsünk?

úgy mint a lovaknak a macskáknak…

lehet hogy a nő alapvetően négy lábon álló teremtmény (volt)?

na jó most is van hogy négy lábon áll

például amikor összesöpri az asztal alá lehullott morzsákat

vagy segít a gyereknek cipőfűzőt kötni

vagy egyszerűen csak jógázik

Én a NŐ…

voltam már kicsikém

drágaságom

aranyom

fiatal hölgy

magácska

találkoztam olyanokkal akik lehet hogy a belső iránytűjüket használták és

bekategorizáltak

idősebb férj mellett lévő majdnemcsinibaba státusba

(ész nem sok

csak jó lábak

no meg jó kocsi

no meg mosolyog

csak tündérke lehet)

amikor kiderült hogy mellékesen orvos vagyok…

akkor már csak a férfi orvos kollégák maradtak…

akik persze amikor megtudták hogy nő háziorvosnő

akkor csak nodedrágakollegina lehettem

valami fejőnő pozícióban lévő ember…

és amikor kiderült hogy 7 gyerekes családanya

no akkor váltam igazán gyanússá

szekta/vallás/perszegyesenvanhogynekelljendolgozni/cigány/bolond/felelőtlen/

és még sorolhatnám miféle voltam/vagyok/leszek

azt is szeretem amikor azt mondják

hogy

nahát! nem is látszik rajtad hogy ennyit szültél

közben pedig mindent megtennének hogy láthassák agyonstrapált hasamat

hogy sajnálhassanak

vagy önigazolást adhassanak maguknak hogy milyen okosak voltak hogy ők csak egyet/kettőt/egyet sem szültek…

mások elítélésében/megbélyegzésében húzódnak meg az erővonalak

emlékszem azokra a pillanatokra…

…amikor strandra megyünk

és legtöbbször kíváncsi-bámész pillantásokkal mérnek bennünket végig

amikor négy gyerek

öt gyerek

…hét gyerek és két felnőtt

és akkor ő az anya lehet? sugárzik felém a kérdőn felvont szemöldökök alól…

általában hogy ne kelljen sokáig várni a strandon a csobbanással

otthon mindenki magára veszi a fürdőruháját…

így

nyilvános vetkőzés

és a valamennyiünkön meg-megpihenő tekintetek vándorolnak vissza rám

konkrétan a hasamra…

ha ilyenkor egy tekintet egy lámpa lenne

akkor olybá tűnnék

mintha filmfelvételen állnék reflektortűzben…

na a hasamra nézhetnek

valahogy szerencsés vagyok

legalább már ez az extra nem jött össze

egyetlen csík sincs a hasamon

lehet hogy a szemránckrém amit rákentem?

lehet hogy az hogy vigyáztam ne hízzak egyetlen terhesség alatt sem sokat?

lehet hogy ilyen jó a genetikám? (a felmenőimet elnézem…)

ki tudná ezekre a választ?

– nem mondom a férjemet is vizslatják elegen

de rajta sem látszik a sok szülésem

…mindenesetre büszke vagyok arra hogy nő vagyok

büszke vagyok arra hogy anya vagyok

valószínű azért mert szeretek az lenni

annyi mindent megtehetek

kelhetek a gyerekhez – na jó a férj néha besegít –

dolgozhatom miközben szoptatni szaladok – na jó a betegek megvárják

a 8–15 óráig tartó rendeléseket

intézhetem a bevásárlást

vagy legalább összeírhatom a listát hogy mi hiányzik itthonról

mert ezt csak én tudom és tudhatom

és lehetek empatikus villámhárító csomagolástechnikai szakmunkás

hogy tudjam néha mit hogyan kell a családtagoknak becsomagolni és tálalni

jó híreket rossz híreket

lehetek önzetlen

mert miért is ne lennék?

én akartam ezt az életet

én akartam az összes gyerekemet

én vagy majdnem én (ami már majdnem ugyanaz) akartam a munkámat

ami nélkül nem is lennék én…

volt idő amikor ott akartam hagyni az egész orvosi hóbelevancot

valami kreatívra vágytam

nem protokollok betartására

gyógyszerekkel való gányolásra

egészségteremtésre igen teremtésre vágytam

vagy szlogenek gyártására

vagy kisfilmek készítésére

vagy festő szerettem volna lenni

bár nem tudok rajzolni sem

még falat festeni sem

de úgy éreztem hogy van bennem valami

valami kiaknázatlan nagy tehetség amivel megváltom a világot…

…és megváltottam a sajátomat

jó ez a kávé

kicsit sok szójatejet tettem bele

és mézet

édes élet

hétfő 5

ma Margó-nap van

ő a gimnáziumi volt osztályfőnököm

második anyám

életem egyik meghatározó személyisége

persze vannak még más Margók is az életemben

például a könyvlapon lévő margó

de néha engem is Margónak hívnak a Mangó helyett

Margó

mosolyog a poharamban ma reggel a kávé

tőle tudtam meg

a középiskolába kerülve

hogy vannak olyan emberek

akik segítőkészek

empatikusak

őszinték

becsületesek

önzetlenek

tiszták

mint amikor egy nagy lábtörlő fekszik az ajtóban

és amikor mész be a tisztaszobába

és törlöd törlöd a cipődről a sarat

majd már csak a képzeletbeli sarat

mint egy nagy smirgli

ami után a felület fényes

és csillogó lesz

ezt tette a lelkemmel ez az ember

Margóval egy másik bolygó nyitotta meg előttem a kapuját

ahol volt humor

volt rácsodálkozás

volt önirónia is

és nevetés nevetés…

persze stréber voltam

kitűnő tanuló

meg anyuka kicsi lánya

de a csíra

az elültetett mag

a lényeg

ami egy embert az életében meghatároz

már földbe került

ott szunnyadt bennem…

azt még nem tudtam pontosan mi szeretnék lenni

de azt már igen hogy milyen nem akarok lenni…

…nem tudom más gyerek hogy van vele

de én mindig nagyon vágytam az ölelésre

a testi kontaktusra…

…most is ölelkezős fajta vagyok

és ha fizikai öleléseket nem is kaptam

ami nem várható el egy osztályfőnöktől

és kivitelezhetetlen is

de lelki ölelést annál inkább…

szeretném ha szeretnének

s lennék valakié

hétfő 6

ma eszembe jutott hogy ötvenkettő éves leszek

és hogy ugyanennyi hétfőt áll szándékomban írni

véletlen egybeesés?

de lehet hogy véletlen lezárás?…

de az is lehet hogy ez nem lezárás

hanem a végtelen felnyitása

szakaszolása ötvenkettőkre?…

majd pókerben kihúzza az Isten…

ötvenkettő éves leszek…

… remélem sok van még hátra…

apropó… mennyi van még hátra?…

… kedvenc kérdéseim egyike volt amikor állapotosként nagy hassal valahol már a 46. hét felé a standard kérdések egyikét feltették nekem …ésmennyivanméghátra? … remélem még van vagy hatvan év válaszoltam… s erre mindenki meghökkent… vagy a másik kedvenc standard … egybenvagymég? … itt beszélget velem… élek… igaz hogy már a hasam visz engem… alig várom a szülést… igen… mert még nem darabolt össze a férjem – s megint a meghökkenés

annak idején…

…harmincötödik évemet hogy elhagytam

megállapítottam hogy a kornak

az évek számolásának

abszolút semmi értelme…

…így el is döntöttem hogy innentől kezdve mindig harmincöt éves leszek…

a baj akkor esett amikor…

…a hatodik gyerekemet készültem megszülni… jöttek az ötperces fájásaim…

és kérdezték mennyi idős vagyok

…harmincöt… préseltem ki magamból

az ápolónő írta 35

aztán kérdezte mikor született?

– persze ő könnyen kérdezgetett

nem neki voltak fájásai…

…válaszoltam… hogy mikor…

erre szegény nővér aki mint már megállapítottuk

nemszültéppen

– könnyen tudott számolni –

közölte velem hogy itt valaminemstimmel valahogy eznemjönössze…

megijedtem először hogy a gyerekre gondol? vagy a fájásaimra? a tapasztalat szól belőle?

…de amikor mért nekem egy vérnyomást és látta rajtam hogy magamnál vagyok

akkor világossá lett számomra… hogy ő is

és amolyan nem humoros fajta… jöttek az ötpercesek… ha sokáig álldogálunk mindjárt Örkény Egyperceseit fogom olvasni állva…

rögvest megtanultam hogy az IDŐ objektív… ami nem baj… csak mi emberek szubjektivizáltuk…

…múltkor Kicsilány kérdezte hogy mennyi idős vagyok…

és én mint majdnem visszaeső bűnös… azonnal vallottam ötvenkét éves leszek…

Kicsilány a maga nyolc év élettapasztalatával megállapította

hogy annyi anya nem lehetsz az nagyon sok

…mit tehettem volna? el kellett mondjam neki az igazságot… negyvenkettő… leszek…

és megdicsértem őt hogy résen van és rögtön rájött a turpisságra

azóta negyvenkettő LESZEK

…mert ha negyvenkettőt mondok rögtön rám szól AANNNYAAAA ne öregítsd magad! csak negyvenkettő leszel

és én sóhajtva bólogatok

lassan elhiszem…

…a napokban belesodródtam egy Facebook-csoportba ahol nagyrészt kisgyerekes fiatal anyukák vannak

és azt éreztem

hogy végre kikerültem a mumifikálódásomból

hogy levegőhöz jutok

és nyerítek a gépem előtt a sok pi…ába meg besz…rok beszóláson…

…hirtelen tizenéves serdülő leszek aki élvezi a káromkodás/csúnya beszéd ízét

– mert így magunk között szabad –

őszintén megvallva

TALÁN többször vagyok magunk között mint ahogy az egy orvostól elvárható

mert van egy orvoskép amelyet a társadalom az emberek

egy papírmasé orvosra ráfestettek

és aki ezzel nem kompatibilis… annak ajjjaj…

…szerencsém van abból a szempontból hogy akinek nem tetszem

az nem jön hozzám többet…

elég nagykislány lettem már ahhoz hogy ne

csak MÁSOKNAK

MÁS OKNAK

vagy MÁR SOKNAK

akarjak megfelelni

néha…

na jó nem hazudok…

sokszor káromkodom…

lehet hogy enélkül több lennék

de azt gondolom hogy a családjában is beszél így az ember

az idiótán viselkedő gyerekével

vagy az idiótának tűnő önmagával

vagy akár autóvezetés közben…

azt hiszem hiányzik a kötetlen kapcsolat a fiatalabbakkal…

…a Kicsilánnyal hasonló korú gyerekek szülei sokkal fiatalabbak mint én

a nagyobb gyerekeim barátainak szülei meg már szabad emberek

– én valahogy megálltam két hegycsúcs között –

de azt sem tudom volt-e valaki

aki önmagunkért kapcsolódott hozzánk…

…talán mostanában…

nehéz státusnak lenni…

…amikor kis faluban voltam körzeti orvos és hozta a néni a levágott csirkét hogy mennyire fognak azok a drága kicsi gyerekek ezek az enyémek voltak örülni neki

– milyen nagy örömmel halt meg az a csirke mert tudta hogy az ő drága kicsi gyomrukba fog nemsokára kerülni – közvetítette csillogó-elégedett szemmel felém a csirketetem felett…

és aztán amikor véletlen-tervezetlen szültem és egy kis időre kiestem a napi rendelésből…

…utána a néni összes csirkéje életben maradt…

… lehet hogy nem is olyan rossz dolog mégsem ez a státus…

…mondani szoktam hogy

egyik gyerekemet sem terveztem de mindegyiket vártam

lehet hogy jobb anyukájuk is lehetett volna

de nekik ez jutott

hétfő 7

április van

és az áprilisi éjszakába belerondított tíz centi hó…

…fehéren vigyorognak a hópelyhek a zöld rügyek felett

nevetnek rajtam mert következetlen és befolyásolható anya vagyok…

…szabadnapot adtam ma a gyerekeknek…

persze a befolyásolhatóságomat őszintén bevallom a pedagógusoknak is

…mit tudnak tenni? – az őszinteség ellen nincsen fegyver –

hazudjak felnőtt létemre?…

…vállalom a felelősséget azért amit teszek

felelőtlen vagyok

ha azt tanítom meg a gyerekeimnek hogy lehet kicsit lazábban?

vagy hogy vannak szabályok és vannak szabályok?

vagy azt hogy megérdemlik azt a kis ajándékot a napi kötelezettségeik korrekt teljesítése után hogy egy szép verőfényes április közepi hétfőn szánkózzanak?…

…napsütés hó langymeleg jégcsapos rügyek

és egy nem tervezett szabadnap

…hagyom persze őket aludni – én közben lerendelek –

és már tíz óra is elmúlik amikor téliruhákszekrénybőlki és irány a szánkópálya…

persze a nap már magához tért az éjszakai sokkból

és járja áprilisi kedvét

így a hó az ágakon erősen olvadni kezd

és csöpög

és ráfagy az ágakra és egymásra

akár egy cseppkőbarlangban…

úgy csilingelnek a vízcseppek az ágakon mint a gyerekek nevetése a szánkón

sehol egy teremtett lélek rajtunk kívül

csak mi és az erdő

és a szánkók

meg a havas lejtők

és a csilingelő cseppek

és a kutyák akik úgy tesznek a maguk egy-két évével

mintha az első hó lenne amit látnak

lehet hogy ez ragadós?…

…a kutyák túrják az orrukkal a havat majd belehemperegnek

a gyerekek rúgják a lábukkal a havat majd belehemperegnek

állat ember

egy-egy madárfütty jelzi csak hogy eltévedt a világ mára

legalább egy napra

boldogan néz le ránk az áprilisi nap

és délután kettőre elolvad minden

se lábnyomok a hóban

se szánkósínnyomok

csak a loccs meg a poccs…

…lehet hogy ma nem is hétfő volt?

hétfő 8

meghalt éjjel egy betegem

negyvenéves is alig lehetett

– soha nem jegyzem meg az elmentek korát

az olyan lenne mintha én vésném a fejfájukat –

fél négy körül hívott a felesége hogy mit tehet még a férjéért

segítsek nekik

nagyon szenved szegény

mit adhat még neki hogy ne ártson?

…vannak helyzetek amikor nincs mivel ártani

de az ittmaradtak lelkiismeret-furdalásával is számolni kell… az enyémmel is…

a passzív eutanázia sokszor kegyes dolog lenne

most az is lehet műhiba egy orvosnál amit megtenni elmulasztott…

…nem voltam ott de hallottam az utolsó kétségbeesett szívdobbanásokat…

…nem bírtam visszaaludni

kértem az Istent hogy vegye magához szegényt ne hagyja már tovább szenvedni…

nem tudom hogy Isten akkor ébren volt-e már

és meghallott-e engem

vagy voltak-e más embereknek is akkor kívánságaik

mindenesetre négy körül meghalt szegény beteg…

…mintha én zártam volna le a szemét

ilyet ugyan még soha nem csináltam…

…olyan már volt hogy fogtam valaki kezét amikor meghalt

őt is hetekig láttam még az utcán menni…

…vagy volt hogy megismertem egy frizurát és a betegemet véltem látni benne

majd rádöbbentem hogy nincs többé…

szelídíteném de nem tudom szelíddé tenni

félek a halottaktól alapvetően

halálunkban kiszolgáltatott lesz a testünk

életünkben kiszolgáltatottak vagyunk a testünknek

az egyik gyerekem mondta amikor beszélgettünk a halálról hogy biztosan nem lehet az olyan rossz mert legalább egyszer mindenki kipróbálja…

…utáltam az anatómiát a kórbonctant az igazságügyi orvostant

ha nem félnék hogy megharagszik és bosszút áll ezért rajtam

azt mondanám utálom a halált…

…megtanultam a boncolásokon

úgy nézni hogy ne lássak

és úgy szagolni hogy ne szagoljak

…abszolút életpárti vagyok…

megértem azt is hogy ha nem lenne halál nem lenne élet…

mert úgy vagyunk ezzel is hogy csak akkor értékes valami ha elveszíthető…

és ha egyszer az ember örök életű lenne… mire menne vele?

még több sorozatot nézne?

vagy még több cigit szívna?

vagy még több embert ölne meg?…

…elgondolkodom az Istenhez fűződő kapcsolatunkon…

úgy viselkedünk sokszor vele

mintha ő lenne a Mikulás…

ezt kérek

azt kérek

így csináld

úgy csináld

ezt add meg…

és én

és mi

mit adunk?

…tényleg – ha már itt tartunk…

van egyáltalán Mikulás?

hétfő 9

van mosolygós szmájli

meg nevetős szmájli

MEG VAN KIABÁLÓS

meg van sírós szmájli

külön nyelv van kialakulóban

a szmájlinyelv

a napokban Viberen valaki küldött nekem egy kutyusosölelés-jelet

lehet hogy én vagyok a letűnt korból itt ragadt kövület

de olyan furcsa amikor 40-50-60 éves emberek ilyen kis cukiságokat dobálnak egymásnak…

kerestem gyorsan egy párnán fekvő kutyuskát és visszaküldtem…

erre jött az üzenet miért szomorú doktornő?

meglepődtem

nem vagyok szomorú

miből gondolja hogy szomorú vagyok

és megnéztem jobban a kutyuskámat aki nem párnán hanem a saját könnyeiből nőtt tócsán feküdt…

…ekkor világosítottak fel a gyerekeim a szmájlinyelvről

újkori képírás készülődik

utána meg jönnek majd a bunkók…

annyi mindent csinálunk ma már telefonnal

elképzeltem Bellt amint a telefonján szmájlikat küld

vagy éppen megnézi a levelezését

vagy előkapja a zsebéből a telefont és felhívja rajta az ismerősét/betegét/szomszédját/vízművet/áramszolgáltatót

vagy a kormányablakot mert lejárt a jogosítványa

tudtad hogy előbb volt telefon mint autó?

– bár ez most is így van a gyerekeknél –

a telefonhoz nem kell érettnek lenni

meg sokszor a plasztikai műtéthez sem…

…ma már egy magára valamit adó szülőnél a gyereke 17 éves kora körül ez szériatartozék…

egyszer én is majdnem elmentem cicinagyobbításra

mindig szőke kis fenekű nagy mellű szerettem volna lenni

nem jött össze

szóval emlőnagyobbítás

időpont lebeszélve

nemvagyokbiztosadolgomban-izgalom

és… állapotos lettem… na lett is folyékony szilikon…

…érdekes mindig amikor elterjedt a betegeim között hogy terhes vagyok… azonnal az is lettem…

és közben én is – így az első negyven körül – éretté váltam…

rádöbbentem hogy nagyon szerencsés vagyok

itt lennék két nagy lufival megasszonyosodottan

és nem tudom tudnám-e jobban szeretni magamat mint most…

…beleakadnék az ajtóba

zavarna az autóvezetésben

például nem férnék el ha hátrafordulok tolatáskor

biztosan állandóan leenném

és nem hordhatnék push up melltartót

…nem én lennék…

biztos hogy Nobel-díjat adnék annak aki a push up melltartót feltalálta

és emberiség elleni bűntett miatt bíróság elé állítanám azt aki a tükröt…

mennyivel jobb volt Narkisszosznak… az ő tükre néha hullámos volt…

de visszatérve a cicikre

a véleményem nem azt jelenti hogy aki elmegy megműttetni a melleit azt elítélem

vagy nem értek vele egyet

mindenkinek magának kell eldönteni

de szerintem az önbizalmat lehet másképp is növelni

ha meg szexre kerül a sor akkor ennek harmadlagos jelentősége van…

…pörgetem az ujjaim között a gyerekeim fidget spinnerét

megnyugtat

te tudod mi az? és az mi

hogy oksa?

meg mizu?

meg face?

meg idk?

meg mitcsi?

meg wm?

meg k?

és szlengezhetnék még

de eddig tart a mostani újkori szótáram

tehát ideje beiratkoznom a gyerekeimhez továbbképzésre

én pedig megtanítom őket az olvasás örömére

meg az anyanyelvükre

elavultak a processzoraim

lehet hogy a professzoraim is már többségükben…

rájöttem hogy manapság már a pletykálkodáshoz nem pad kell

hanem … megosztom

aztán van aki kedveli

van aki tetszikeli

és van aki megosztja…

a múltkor egy gyönyörű tengerparti képet osztott meg valaki…

…szeretem a tengert

a tenger fölé szőtt csillagokkal teli égboltot

szeretem a végeláthatatlan mélységet

ilyenkor azt érzem olyan mély a tenger mint az ember lelke

lehet hogy az anyaméhre emlékeztet

ahogy a reggeli kád vizem is

körbevesz bebugyolál a biztonságos meleg

kedvem szerint teljesen feloldódnék benne

mint a fürdősó

se lélegzet

se gondolkodás

csak az otthon

– felszínen gondolkodunk többségében

és látszatvilágban élünk –

vagy mindez csak bennünk zajlik?

az egész kerek világegyetem

a kutyáink ugatása

a doromboló dörgölődző cicánk

minden csak bennem van?

bennem mosolyog sír kiabál kacsint dühöng az összes szmájli ?

nélkülem nem is léteznek?

én létezem valakiben magamon kívül?

és rajtam kívül létezik valaki?…

…felébredt Kicsilány

húzza a párnáját és szó nélkül belekucorodik az ölembe

átöleli a nyakamat hozzábújik a mellemhez

elégedetten felsóhajtva mondja

olyan jó tejecskeszagod van

titokban mikor este leveszed a melltartódat meg szoktam szagolgatni

olyan igazi anyaszagod van

hétfő 10

már három napja rohadok a kórházban

az a furcsa hogy a kávé nem hiányzik

a cigi sem

(néha stikában el-elszívok néhány szálat

ha unatkozom vagy ha ideges vagyok

nem sokat mert összevissza ver a szívem tőle

és büdös leszek

és szégyellem a gyengeségemet)

…szóval semmi nem hiányzik

az étel sem

és talán az élet sem…

…ugyan hoznak reggelit ebédet vacsorát

ugyan élek még

de alig bírom kinyitni a számat

és minden mozdulat fáj

– azt hiszem nem meghalni fáj

hanem néha életben maradni –

olybá tűnik a túléléshez nincs szükségem ennivalóra

csak alvásra és csendre

és lelki békére…

…pár napja volt egy nagy autóbalesetem

…aznap késő délután olyan laposan járt már a nap mintha a fél lába átért volna a másik világba s míg a nálunk felejtett láb vakító pásztája – mint a fény felé repülő bogarakat – telibe vakított… és koppantam…

életben maradtam – életben maradok

ugyan ezerből egy marad meg

és ugyan első nap nem mozgott a bal felem

és ugyan a hajamat le kellett borotválni mert tele volt alvadt vérrel

– a nővér majdnem elhányta magát amikor két nap után átkötötte a fejemet és meglátta –

jól néztünk volna ki ha a huszonöt centis koponyasebemet még jól le is hányja…

…a nullásgép tette a dolgát…

de nem baj – gondoltam akkor – már úgy is untam a hajamon ezt a hajfestéket…

a volt férjem is meglátogatott

nagyon szaporázta

ő már első reggel nálam volt…

…a három gyerekünk velem volt az autóban… azóta nem láttam őket… nem láttam őket…

ők sem engem…

ahogy a tükörbe néztem reggel… lehet hogy jobb ez most nekik…

de a tükörben szembenézett velem a kérdésem is… mi van ha becsapnak?…

– állítólag ők nem sérültek meg

semmi bajuk… azóta nem láttam őket…

…egy ölelésre a legnagyobbat (ő talán kibírja a kórházi látványomat)…

csak megfogni meglátni megszagolni megbizonyosodni róla …

…hogy él hogy élnek hogy VELÜK minden rendben van

és hogy nem csapott be a világ

hogy engem itt hagyott őket pedig elvette…

…azóta nem láttam őket

…kérlek hozd be hozzám! és a volt férjem megígérte

– átmenetileg a gyerekeim nála voltak –

aztán kiment

és eltemetett…

…bejött meglátogatott infót szedett össze kiment és leírt…

…nem hozta be a fiamat…

telekürtölte a világot azzal

hogy értéktelen nyomorék leszek

aki nem fogja tudni ellátni soha többet sem a gyerekeit

sem a munkáját…

eltemetett…

…nagyon fájt…

és nagyon fájt újra éjjel mindenem…

furcsamód… a szobatársaimnak is…

– a fájdalom éjfél után virágzik a legjobban –

nyomták a többiek a szobánkban a nővércsengőt

én kussoltam – gondoltam – úgysem lesz jobb

szomjasak voltak

nyomták a csengőt

gyógyszert kértek

nyomták a csengőt

ajtót nyisson kérem mert nagyon meleg van

nyomták a csengőt

az éjszakás tökösnővér kiakadt és kifakadt

maguk a legmesszebbi kórterem

miért nem tudnak nyugodtan maradni

végre?!

kértem őt hogy üljön le mellém

…így eltemetve merészebb az ember…

leült

…mondtam neki hogy orvos vagyok

és szívesen szaladgálnék hozzá ha helyet cserélnénk…

elcsendesültünk

elcsendesedtem

harcolni kell életben maradni TÚLÉLNI

jobban fájt a lelkem mint a fejem

a barátom – a későbbi második férjem – reggeltől estig velem volt

etetett mint a kismadarakat

szinte előnyammogta az ételt

és beszélgetett

a többiekkel is a kórteremben

velem is

a gyámüggyel is

az ügyvéddel is

hogy ne vehesse el tőlem a gyerekeimet a volt férjem…

és a szüleimmel is

akik szerint az apjuknál jobb helye lenne a gyerekeknek

…talán akkor

ott

ők is eltemettek?

…beszélgetett az Istennel is…

hogy ne semmizzenek ki a lelkemből

küzdött értem/helyettem

ő tartott életben…

mostani fejemmel azt gondolom hogy magát

és az a mentős aki kiszedett az autóból

amikor megkérdeztem tőle hogy meg fogok halni?

…nagy lett a csend…

majd azt válaszolta súlyos a sérülése de szerintem megússza…

…az a nagy csend

súlyosabb volt mint a sérüléseim

és mindent elmondott a félig halott emberi testemnek…

…ha ő akkor azt mondja hogy igen

akkor azt hiszem szót fogadok…

…szerencsém volt

hogy nem egy rossz jóssal hozott össze az Isten

csak egy másik autóval…

…és szerencsém volt

mert megkaptam azt a lehetőséget hogy felismerjem az első házasságom felbomlásáért nem csak én vagyok a felelős…

és szerencsém volt hogy a balesetemkor nem voltam éppen terhes…

…holnap végre kedd lehetne…

…laposan tűz be a felkelő nap a kórterembe… újra – pár nap után – belevakít a szemembe… még félig a másik világban van ugyan a fény de félig már megérkezett…

itt maradok vele