Írta: Logan Ury

A mű eredeti címe: How To Not Die Alone

Fordította: Bozai Ágota

Szerkesztő: Galambvölgyi Ágnes

Nyelvi korrektor: Szádeczky Katinka

Műszaki szerkesztő: Daróczi Edit

© Logan Ury

© Bozai Ágota

© Maxim Könyvkiadó Kft.

A kiadvány a szerző és a Simon and Schuster, Inc. engedélyével készült.

Borítóterv: vintezis creative studio

ISBN 978 963 499 819 8 (epub), kiadói kód: MX-1661e

Kiadja: Maxim Könyvkiadó Kft.

Cím: 6728 Szeged, Kollégiumi út 11/H; Tel.: (62) 548-444

e-mail: info@maxim.co.hu, web: www.maximkiado.hu

Felelős kiadó: Puskás Norbert

Nyomda: Generál Nyomda Kft., felelős vezető: Hunya Ágnes

Minden jog fenntartva, beleértve a sokszorosítást, a mű bővített, illetve rövidített változata kiadásának jogát is. A kiadó írásbeli engedélye nélkül sem a teljes mű, sem annak része semmilyen formában – akár elektronikusan vagy mechanikusan, beleértve a fénymásolást és bármilyen adattárolást – nem sokszorosítható.

Scottnak, aki az eddigi legjobb döntésem.

És szüleimnek. Az ő szeretetük és támogatásuk tett mindent lehetővé.

TARTALOMJEGYZÉK

SZERZŐI ELŐSZÓ

BEVEZETÉS

I. RÉSZ – FELKÉSZÜLÉS

1. FEJEZET - Miért van az, hogy a randizás most nehezebb, mint valaha volt?
Hogyan értsük meg a modern randizás kihívásait?

2. FEJEZET - Három randizási tendencia
Hogyan fedezzük fel társkeresési vakfoltjainkat?

3. FEJEZET - Disney hazudott nekünk
Hogyan legyünk úrrá a Romantikus tendencián?

4. FEJEZET - Ne hagyd, hogy a tökéletesség a nagyszerűség ellensége legyen!
Hogyan legyünk úrrá a Romantikus tendencián?

5. FEJEZET - Ne gondolkozz, találkozz!
Hogyan győzzük le Halogató hajlamainkat?

6. FEJEZET - Ismerd meg kötődési stílusodat!
Hogyan éljünk együtt kötődési stílusunkkal?

7. FEJEZET - Élettársat keress, ne báli partnert!
Hogyan összpontosíts azokra a tulajdonságokra, amelyek a hosszú távú társban fontosak neked?

MÁSODIK RÉSZ - KIÚT

8. FEJEZET - Azt hiszed, tudod mit akarsz, de tévedsz
Hogyan kerüljük el az online társkeresés buktatóit?

9. FEJEZET - Találkozások a való életben
Hogyan találjuk meg a szerelmet a társkereső alkalmazásokon kívül?

10. FEJEZET - Ne olyan legyen a randi, mint egy állásinterjú!
Hogyan találjuk meg a szerelmet a társkereső alkalmazásokon kívül?

11. FEJEZET - A f**ba a szikrázó kémiával!
Hogyan találjuk meg a szerelmet a társkereső alkalmazásokon kívül?

12. FEJEZET - Viszontlátásra, de tényleg, a második randin
Hogyan találjuk meg a szerelmet a társkereső alkalmazásokon kívül?

HARMADIK RÉSZ - KOMOLYRA FORDULHAT

13. FEJEZET - Ne csúsztasd a döntést, határozd el magad végre!
Hogyan navigáljunk tudatosan a kapcsolat mérföldkövei között?

14. FEJEZET - Ne pattintsd le, ne tapadj le!
Hogyan dönts, ha úgy érzed, szakítani kellene?

15. FEJEZET - Tervezd meg, hogyan váltok szét!
Hogyan szakíts?

16. FEJEZET - A szakításodat ne veszteségnek, hanem nyereségnek tekintsd!
Hogyan győzhető le a szerelmi bánat?

17. FEJEZET - Mielőtt kimondod az igent, ezt feltétlenül tedd meg!
Hogyan döntsd el, hogy összeházasodjatok-e?

18. FEJEZET - Tudatos szerelem
Hogyan építsünk tartós kapcsolatokat?

KÖSZÖNETNYILVÁNÍTÁS

FÜGGELÉK

Kritikus beszélgetés tervezési sablon

Párkapcsolati szerződés: Önreflexiós munkalap

Párkapcsolati szerződés

JEGYZETEK

SZERZŐI ELŐSZÓ

A témában végzett tudományos kutatásokkal kapcsolatban van egy rossz hírem: a legtöbb eddigi tanulmány elsősorban heteroszexuális párokat vizsgált. Szerencsére azonban, amikor a kutatók az LMBTQ+ kapcsolatokat vizsgálták, azt találták, hogy ezeknek a pároknak sok olyan problémájuk van – és sok olyan tanácsból profitálnak – amelyekkel a korábbi kutatások is foglalkoztak.

Ehhez a könyvhöz a szexuális orientációk és identitások széles skáláját képviselő emberekkel készítettem interjúkat. Szerettem volna megosztani az LMBTQ+ szerelmi történeteket és randi-tapasztalatokat. A könyvben szereplő történetek mindegyike igaz, bár néhány karaktert több valós személy jellegzetességeiből, történeteiből alkottam meg. A neveket és az azonosító jegyeket megváltoztattam, a párbeszédeket pedig szerkesztettem, stilizáltam.

Miután befejeztem ezt a kéziratot, elvállaltam a Director of Relationship Science (Kapcsolat-tudományi igazgató) pozíciót a Hinge nevű társkereső alkalmazásnál. Ez a munka lehetővé teszi, hogy emberek millióinak segítsek megtanulni, miként randizzanak hatékonyabban. A könyvben bemutatott összes, másként nem jelölt kutatást én végeztem, az itt leírt vélemények az én véleményemet fejezik ki.

BEVEZETÉS

Azt gondolhatod, hogy nem kell olyan könyvet venned, ami arról szól, hogyan találhatsz rá a szerelemre. Az általános nézet az, hogy a szerelem valami tudatos erőfeszítéstől mentes, könnyed, természetes, organikus dolog. Az ember szerelembe esik, beleszeret valakibe, nem gondolkodik azon, hogy kibe, mikor, hogyan és mennyire szeressen bele. Ez egy spontán kémiai reakció, nem kiszámított döntés.

És mégis. Azért tartod a kezedben ezt a könyvet, mert szeretnéd megtalálni a szerelmet, és ez eddig nem jött össze neked. Az igazság az, hogy míg a szerelem ugyan valóban természetes ösztön, a randizás nem az. Nem úgy születünk, hogy tudjuk, hogyan válasszuk ki a megfelelő partnert.

Mert ha a párválasztás velünk született ösztön lenne, nekem nem lenne munkám. Társkereső coach és partnerközvetítő vagyok. Pszichológiát tanultam a Harvardon, évek óta kutatom az emberi viselkedést és a kapcsolatokat. Ez a munka vezetett el az Intentional Love azaz Szándékos Szerelem elmélethez, az egészséges kapcsolatok kialakításának filozófiájához. A Szándékos Szerelem filozófiájának gyakorlati megvalósításához az kell, hogy szerelmi életedet ne véletlenek történéseinek, hanem döntések sorozatának tekintsd. Ez a könyv arról szól, hogy tájékozott és céltudatos legyél; ismerd el rossz szokásaidat, igazítsd ki randi-technikáidat, és döntő fontosságú párkapcsolati beszélgetéseket tudj folytatni.

A nagyszerű kapcsolatokat nem felfedezni kell, hanem felépíteni. A tartós kapcsolatok nem csak úgy „bekövetkeznek”. A tartós kapcsolat döntések sorozatának csúcspontja, az is, hogy mikor érjük el, az is, hogy kivel randizunk, az is, ahogyan befejezzük a kapcsolatot a nem megfelelő személlyel, az is, hogyan állapodunk meg az igazival, és minden, ami az eleje és a vége között van. Ha jó döntéseket hozol, akkor nagyon jó esélyed van a szerelemre. Ha rossz döntéseket hozol, akkor letérsz a jó útról, és arra kárhoztatod magadat, hogy ugyanazokat a káros mintákat ismételd újra és újra.

ELŐRE SZÓLOK: IRRACIONÁLISAK VAGYUNK

Gyakran nem értjük, miért hozunk bizonyos döntéseket, ez pedig hibákhoz vezet. Ezek a hibák megakasztanak a szerelem felé vezető úton. A viselkedéstudomány segíthet.

A viselkedéstudomány azt vizsgálja, hogyan hozunk döntéseket. Lehetőséget nyújt arra, hogy lehámozzuk tudatunk rétegeit, a mélyére lássunk és megtudjuk, miért hozunk bizonyos döntéseket.

Előre szólok: irracionálisak vagyunk. Gyakran hozunk olyan döntéseket, amelyek nem a saját érdekeinket szolgálják.

Ez az élet minden területén előfordul. Ezért mondjuk például azt, hogy nyugdíjra akarunk félretenni, aztán meg teljesen lemerítjük a hitelkeretünket lakásdekorálási költségekkel. Vagy például azt mondjuk magunknak, hogy többet fogunk edzeni, aztán a futópadot ruhatartónak használjuk. Nem számít, milyen gyakran és milyen komolyan tűzünk ki célokat, egyszerűen a saját utunkba állunk.

Szerencsére ez az irracionalitás nem véletlenszerű. Agyunk kiszámítható módon vezet minket tévútra. A viselkedéskutatók ezt a felismerést arra használják, hogy segítsenek az embereknek megváltoztatni viselkedésüket, és ezzel boldogabbá, egészségesebbé válhassanak és gyarapítsák vagyonukat.

Valójában viselkedéstudományi ismereteimet egy ideig a Google-nál hasznosítottam. Dan Arielyvel, a viselkedéstudomány nagyszerű tudósával közösen vezettem a Google-nál az Irrational Lab elnevezésű csoportot, amelynek neve Dan Kiszámíthatóan irracionális: a racionálisnak vélt döntéseinket alakító rejtett erőkről[1] című könyvére utal. Bár imádtam Dannel és az Irrational Lab csapatával dolgozni, emberi viselkedést tanulmányozni és kísérleteket végezni, más dolgok is foglalkoztattak. A húszas éveim elején jártam és egyedülálló voltam. Az élet egyik leglényegesebb és legáltalánosabb kérdésével küzdöttem: hogyan találjuk meg és tartsuk fenn a szerelmet? Régóta érdekelt a randizás, a kapcsolatok, és a szex. Az egyetemen tanulmányoztam a Harvardon végzettek pornónézési szokásait egy dolgozathoz, amelynek a Porn to be Wild címet adtam. (Elárulom: a harvardi diplomások rengeteg pornót néznek.) Első munkahelyemen a Google-nál – évekkel azelőtt, hogy az Irrational Lab vezetője lettem – a Google Ads pornó- és szexjáték-ügyfelei, köztük a Bangbros, a Playboy és a Good Vibrations cég fiókjait kezeltem. Csoportunkat a kollégák a cégnél nem hivatalosan a Porn Pod (Pornó Katlan) néven emlegették.

A kapcsolatok iránti kíváncsiságomat saját gyermekkoromra vezetem vissza. Boldog, szerető családban nőttem fel, de a szüleim tizenhét éves koromban váratlanul elváltak. Az én „boldogan éltek, amíg meg nem haltak” buborékom kipukkadt, és már nem tartottam magától értetődőnek a házasságok hosszú távú sikerét.

Akkoriban szingli voltam. Épp abban az időben jelentek meg a társkereső alkalmazások, és sok időt töltöttem fényképek jobbra-balra húzásával. Láttam, hogy a körülöttem lévők is küzdenek. Az első iPodtól („ezer dal a zsebedben”) eljutottunk a mindenütt jelenlévő okostelefonokig, amivel ezer lehetséges Tinder-randi került a zsebünkbe. A lányok nem a velük egy háztömbben lakó Bobbyhoz mennek feleségül, a fiúk pedig nem a szomszéd Belindát veszik el; mindenki több ezer szingli közül válogathat az interneten.

Ezt szem előtt tartva indítottam el egy mellékprojektet „Talks at Google: Modern Romance” (Google beszélgetések – modern szerelem) címmel. Ez az előadássorozat a modern randizás és a kapcsolatok kihívásait vizsgálta. Világhírű szakértőket kérdeztem az online randizásról, a kommunikációról a digitális korban, a monogámiáról, az empátiáról és a boldog házasság titkáról. Órákon belül több ezer guglizó csatlakozott a Modern Romance levelezőlistájához, hogy friss információkat kapjon ezekről az előadásokról. Amint az interjúk felkerültek az internetre, nézők milliói nézték meg a YouTube-on. Nyilvánvaló volt, hogy nem csak én és a barátaim küzdöttünk.

Egyik este odajött hozzám valaki, és azt mondta: „Láttam az előadásodat a poliamóriáról. Nem is tudtam, hogy a kapcsolatok így is működhetnek. Megváltoztatta az egész világképemet.” Abban a pillanatban felismertem munkám hatását. Megtaláltam a hivatásomat.

Nem akartam azonban újabb szerelmi guru lenni a sok közül, aki tudománytalan tanácsokat ad. Arra gondoltam, mi lenne, ha a Google-nál kifejlesztett viselkedéstudományi eszközöket arra használnám, hogy segítsek az embereknek jobb döntéseket hozni párkapcsolataikban?

MINDÖRÖKKÉ IRRACIONÁLIS

Azután, hogy majdnem egy évtizedet dolgoztam a technológiai iparban, felmondtam, és nekiláttam, hogy segítsek az embereknek tartós kapcsolatokat találni és ezeket fenntartani. Hiszem, hogy a döntéshozatalban elkövetett természetes hibáink miatt akadozik ez a folyamat. A viselkedéstudomány az a hiányzó láncszem, amely segíthet az embereknek megváltoztatni viselkedésüket, megtörni a rossz mintákat, és megtalálni a vágyott, tartós szerelmet.

A partnerválasztás már önmagában is hihetetlenül, ijesztően nagy feladat, amelyet kulturális terhek, rossz tanácsok, valamint társadalmi és családi nyomás is nehezít. Mostanáig azonban senki sem használta a viselkedéstudományt arra, hogy segítsen az embereknek szerelmet találni. Talán azért, mert azt hisszük, a szerelem valamiféle mágikus jelenség, amely minden tudományos elemzésnek ellentmond. Vagy talán azért, mert félünk a kritikától: Ki akar racionálisan viselkedni a szerelemben? De nem erről van szó. Nem próbálok olyan hiperracionális szuperszámítógépet csinálni belőled, amely elemzi az összes lehetséges párkapcsolatot, és kiad egy lelki társ megoldást. Segítek neked vakfoltjaid megtalálásában, döntési hibáid azonosításában, amelyek visszatartanak attól, hogy megtaláld a szerelmet.

A viselkedésváltozás kétlépcsős folyamat. Először is megismerjük a viselkedésünket mozgató láthatatlan erőket, azokat a döntési hibákat, amelyekért többnyire drágán megfizetünk. Olyan hibák ezek, mint például az elköteleződéstől való tartózkodás, mert mindig azon gondolkodunk, van-e valaki még jobb a „piacon” (4. fejezet), a gimis barátot/barátnőt hajszoljuk az élettárs helyett (7. fejezet), vagy az, hogy rossz kapcsolatokban ragadunk az után is, hogy bőven lejárt az idejük (14. fejezet).

A tudatosság azonban önmagában nem vezet cselekvéshez. (Attól, hogy tudod, nem kellene randiznod „rossz fiúkkal” vagy „őrült tündér álomlányokkal” (manic pixie dream girl), még nem lesznek kevésbé vonzóak). Tenned kell valamit. Tényleg tenni. Itt jön ismét a képbe a viselkedéstudomány. Kipróbált és bevált technikák segíthetnek abban, hogy az ismerettől eljuss a cselekvésig. A második lépés egy új rendszer kialakítása, amely segít megváltoztatni viselkedésedet és elérni célodat. Minden fejezet bizonyítékokkal alátámasztott kereteket ad és gyakorlatokat tartalmaz, amelyek segítenek eligazodni a társkeresés fontos döntéseiben.

HOGYAN SEGÍTHET EZ A KÖNYV?

Ebből a könyvből megtudhatod, hogy nem vagy egyedül. Nem te vagy az egyetlen, aki ezekkel a kétségekkel és nehézségekkel küzd. Teljesen normális vagy, kérdéseid és aggályaid is azok.

A kapcsolatokban nincs bizonyosság, de a döntéshozatalt stratégiaibb szempontból is meg tudod közelíteni, ha felhasználod azokat a kutatási eredményeket, amelyek agyunk (és szívünk) erősségeit és gyengeségeit tartalmazzák. A Szándékos Szerelem elmélet felhasználja a kapcsolattudomány és a viselkedéstudomány kutatási eredményeit is (mi működik a hosszú távú kapcsolatokban; hogyan érhetjük el, hogy véghez vigyük szándékainkat).

Egy folyamatot adok neked. A folyamat pedig nyugalmat teremt. Ez bevált a klienseimnek, és tudom, hogy neked is segíthet.

1. szakasz: Felkészülés

Első körben megvizsgáljuk, miért nehezebb ma a randizás, mint valaha. Ezután egy kvíz segítségével felderítheted randizási vakfoltjaidat, azokat a jellemző szokásaidat, hajlamaidat, amelyek visszatartanak, és amelyekről valószínűleg nincs is tudomásod. Ezután elmagyarázom, hogy ezek a jellemző szokásaid és hajlamaid hogyan befolyásolják a randizást, és mit tehetsz, hogy leküzdd őket. Ezután a kötődéselméletről fogunk beszélni, és arról, hogyan befolyásolja a kötődés azt, hogy kit és hogyan szeretsz. Útba igazítalak, hogy milyen tulajdonságokat keress egy lehetséges hosszú távú társban. Valószínűleg nem azokat, amelyekre gondolsz.

2. szakasz: Indulás

Belevetjük magunkat a társkereső alkalmazásokba. Segítek felismerni és leküzdeni a modern társkeresés gyakori buktatóit. Megfontoltabban fogsz képeket jobbra vagy balra húzni az applikációban, jobbak lesznek a találkozóid a való életben (IRL), és a randik már nem olyanok lesznek, mint ha állásinterjúra mennél. Megtanulsz egy jobb rendszert, amelynek segítségével el tudod dönteni, kivel érdemes újra találkoznod.

3. szakasz: Komolyabbra fordulás

Ezután arról beszélünk majd, hogyan kezeld kapcsolatotok főbb döntési pontjait, beleértve a kapcsolat meghatározását (define the relationship, DTR) és az összeköltözésről szóló döntést. Végigvezetlek a folyamaton, hogyan döntsd el, hogy szakíts-e valakivel, és ha igen, hogyan szakíts, és miként lépj túl a szívfájdalmon. Ha a dolgok jól haladnak, talán felteszed magadnak a kérdést: „Nem kéne összeházasodnunk?”. Ennek a résznek az utolsó fejezete segít megválaszolni ezt a dilemmát. Végül pedig olyan technikákat mutatok be, amelyekkel sikeressé teheted hosszú távú párkapcsolatodat; az a titka, hogy nap mint nap figyelmet fordítasz rá, és olyan kapcsolatokat alakítasz ki, amelyek a kapcsolatban lévők változásaihoz és fejlődéséhez igazodva változnak és fejlődnek.

KÖTELEZD EL MAGAD, HOGY KIPRÓBÁLSZ VALAMI MÁST IS

Azért olvasod ezt a könyvet, mert szeretnéd megtalálni a szerelmet. Meglehet, sok olyan emberrel randevúztál, akik nem a legjobbat hozták ki belőled, akikben csalódtál és egyedül hagytak. Lehet, hogy egyáltalán nem is randiztál. Az iskola, a munka, a család és az élet összes bonyolult dolga az utadba állt. Mélyen legbelül azonban tudod, hogy szeretnél társat találni.

Azért vagyok itt, hogy segítsek a következő lépésben. Szeretném, ha az én társkereső-coaching ügyfelemnek tekintenéd magadat. Kérésem: Végezd el a gyakorlatokat az előírások szerint. (Tényleg működnek!) És add meg nekem az esélyt, hogy megváltoztassam a véleményedet. Egész életedben mindent a magad módján csináltál. Miért nem próbálsz ki valami mást? Tartós, szeretetteljes kapcsolat várhat rád a folyamat végén.

I. RÉSZ

FELKÉSZÜLÉS

1. FEJEZET

MIÉRT VAN AZ, HOGY A RANDIZÁS MOST NEHEZEBB, MINT VALAHA VOLT?

Hogyan értsük meg a modern randizás kihívásait?

Minden generációnak meg kell küzdenie a maga kihívásaival: háborúk, recessziók és válltömések. Ugyanez igaz a randizásra is. Bár minden korszak embere siránkozott saját szerelmi életéről, a mai szingliknek talán igazuk van: a randizás most nehezebb, mint valaha volt. Ha anyukád legközelebb azzal nyaggat, hogy találj már valakit, akivel megállapodhatsz, családot alapíthatsz, mondd meg neki, hogy ezt én mondtam.

Ebben a könyvben megoldásokat kínálok az élet néhány legnehezebb randi döntésére. Mielőtt azonban rátérnék a taktikai tanácsokra, szeretném felállítani a díszleteket, avagy egyengetni a terepet és elmagyarázni a modern randizók ellen összeesküvő tényezőket. Ha a nagy szerelemkeresés miatt hihetetlenül stresszesnek érzed magadat, íme az okok:

MI ALAKÍTJUK SAJÁT IDENTITÁSUNKAT

Őseink életét a vallás, a közösség és a társadalmi osztályba tartozás diktálta. Az elvárások egyértelműek voltak, kevés volt a személyes döntés. Aszerint, hogy hol és milyen családba születtél, biztosan tudtad például, hogy textilkereskedőként fogsz dolgozni, Bukarestben élsz, kóser kosztot eszel és zsinagógába jársz. Vagy gazdálkodóként fogsz dolgozni, Sanghaj külvárosában élsz, és a földedről származó állatokat és terményeket eszed. Amikor társat kellett találni, a válasz gyakran a hozományon múlott: ki tudta a legjobb hektár földet vagy a legnagyobb tevekaravánt felajánlani.

Ma mindezek a döntések rajtunk múlnak. A modern élet olyan út, amelyet magunknak kell megrajzolnunk. Míg elődeinknek nem kellett mérlegelniük, hogy hol éljenek, vagy mivel keressék a kenyerüket, ma már mi hozzuk meg ezeket a döntéseket. Ez soha nem látott szabadságot ad nekünk identitásunk alakításában. Választhatunk, hogy Nashville-ben akarunk élni vagy Atlantában, hogy meteorológusként vagy matematikusként dolgozzunk, de ennek a szabadságnak ára van: a bizonyosság. Késő este, amikor arcunkat az okostelefon kékes fénye világítja meg, azon tűnődünk: Ki vagyok én, és mit kezdjek az életemmel? A szabadság és a végtelen választási lehetőségek sötét oldala az a bénító félelem, hogy elszúrjuk az élethosszig tartó boldogságkeresést. Ha mi vagyunk a felelősek, akkor csak magunkat hibáztathatjuk. Lehet, hogy nem sikerül, lehet, hogy elbukunk, és akkor az a mi hibánk lesz.

Az egyik legnagyobb ránk maradt kérdés – egy olyan döntés, amelyet korábban a szüleink és a közösségünk hozott meg helyettünk – az, hogy Kit válasszak társnak?

TÚL SOK LEHETŐSÉGÜNK VAN

A randizási kultúrában alapvető változásokat tapasztalunk. Maga a randizás csak az 1890-es években kezdődött. Az online társkeresés 1994-ben indult a Kiss.com oldallal, amelyet egy évvel később a Match.com követett. Szerelmet pedig kevesebb mint egy évtizede kereshetünk képek jobbra vagy balra húzásával. Ha úgy érezzük, mintha egy gigantikus kulturális kísérlet közepén lennénk, az azért van, mert valóban ez a helyzet.

Ismeretségi körünk többé már nem korlátozódik azokra az emberekre, akiket a munkahelyünkről, a templomból vagy a szomszédságunkból ismerünk. Több száz potenciális partner adatlapját nézhetjük át egy ültő helyünkben. Ezeknek a végtelennek tűnő lehetőségeknek azonban van egy hátulütője is. Pszichológusok – köztük Barry Schwartz, a Swarthmore nyugalmazott professzora – kimutatták, hogy bár az emberek vágynak a választási lehetőségekre, a túl sok lehetőség miatt kevésbé érezzük magunkat boldognak, és jobban kételkedünk meghozott döntéseinkben. Ezt a választás paradoxonának nevezzük.

Az emberek nehezen küzdenek meg a túl sok választási lehetőséggel. Mint azt az ellenszenves embert, aki előtted áll a fagylaltosnál a sorban, és nem tud választani a sok íz közül („Megkóstolhatnám még egyszer mindegyiket?”), leblokkol minket az analízis paralízis. Ez pedig sajnos különösen igaz, ha élettársunk kiválasztásáról van szó.

BIZTONSÁGRA VÁGYUNK

Mi volt a legutóbbi áru, amire vásárlás céljából kerestél rá az interneten? Melyik elektromos fogkefét vedd meg? Milyen vezeték nélküli Bluetooth hangszórót vegyél a bátyádnak az új lakásba? Olyan információban gazdag társadalomban élünk, amely az objektív keresés hamis kényelmét kínálja. Úgy érezhetjük, hogy a tökéletes döntés már csak néhány Google-keresésnyi távolságra van. Akár a legautentikusabb taco éttermet, akár a legjobb teljesítményű porszívót választjuk ki, végtelen számú rangsort és véleményt olvashatunk. Úgy érezzük, ha minden választásunknak utána tudunk nézni, akkor el tudjuk dönteni, melyik a legmegfelelőbb.

Rászoktunk a bizonyosság érzésére, és magánéletünkben is vágyunk rá. Ám amikor a kapcsolatokról van szó, ez a fajta bizonyosság nem létezik. Nincs „helyes válasz” az olyan kérdésekre, mint: Kivel éljek együtt? és Mennyire kell kompromisszumot kötnöm? és Megváltozik-e valaha? Nincs olyan Google keresés, amely kiderítené, hogy James vagy Jillian jó házastárs lesz-e. A teljes bizonyosságot egyetlen nagy párkapcsolati döntés előtt sem érhetjük el; szerencsére nem is kell ahhoz, hogy boldogok legyünk. A nagyszerű kapcsolatokat építjük, és nem véletlenül bukkanunk rájuk. A tudatunk azonban gyakran csapdába esik, amikor azt hisszük, több száz lehetőség átfésülésével közelebb kerülünk ahhoz, hogy megtudjuk, az előttünk álló személy az „igazi”.

A KÖZÖSSÉGI MÉDIA HATÁSA: ÖSSZEHASONLÍTGATÁS ÉS KÉTSÉGBEESÉS

Nem is olyan régen az emberek közösségi falvakban éltek. Tanúi voltak, ahogy párok szeretik egymást, veszekednek és kibékülnek. Nem volt olyan, hogy privát probléma. Majdnem minden a közösség előtt zajlott. Manapság más emberek valódi kapcsolataiba csak igen korlátozott a betekintésünk; megrendezett, felügyelt, Instagram-szűrős közösségi média hírcsatornákon keresztül kapjuk azt: izgatott eljegyzési bejelentések túra közben; nyaralási képek, mellkason szunyókáló csecsemővel. Mindez olyan érzést kelt bennünk, mintha csak mi élnénk át szívszorító küzdelmeket szerelmi életünkben (csak sokkal kevésbé hízelgő megvilágításban). Ha úgy érzed, hogy mindenki más kapcsolata tökéletes, miközben a tiéd szétesik (vagy nem is létezik), az csak fokozza a fájdalmat. Úgy tapasztalom, hogy ez különösen igaz a férfiakra, akiknek általában kisebb a szociális hálójuk, és kevesebb emberrel tudják megosztani félelmeiket. Még kevésbé valószínű, hogy beszélnek a barátaikkal a problémáikról, és megtudják, hogy időnként mindenki átél párkapcsolati nehézségeket.

HIÁNYOZNAK A PÁRKAPCSOLATI SZEREPMODELLEK

A lehető legjobb társat szeretnénk megtalálni, és a lehető legjobb kapcsolatot kialakítani, mégis sokan közülünk kevés működő kapcsolatot láttak a saját szemükkel, különösen fiatalon.

A válási arány az 1970-es években és az 1980-as évek elején érte el a csúcsot. És bár azóta csökkent, sokan azok vagyunk, akiket Esther Perel párterapeuta „az elváltak és kiábrándultak gyermekeinek” nevez. Az Egyesült Államokban a házasságok mintegy 50 százaléka végződik válással vagy különéléssel; a házasságban élő emberek körülbelül 4 százaléka számol be arról, hogy boldogtalannak érzi magát a kapcsolatában. Ha mindezt összerakjuk, akkor a házas emberek többsége vagy úgy dönt, hogy véget vet a kapcsolatának, vagy boldogtalanul viseli azt.

Ez probléma. Rengeteg tanulmány bizonyítja a szerepmodellek erejét. Sokkal könnyebb elhinni, hogy valami lehetséges, ha a saját szemeddel láttál valakit, akinek sikerült, legyen az akár egy mérföld lefutása négy perc alatt, akár hetvenhárom hot dog elfogyasztása tíz perc alatt (#életcélok). A nők például sokkal nagyobb valószínűséggel válnak feltalálókká, ha olyan környéken nőnek fel, ahol sok női szabadalomtulajdonos van. (Ez a statisztikai összefüggés irányítószám szintű pontossággal működik.) Sőt, nagyobb valószínűséggel szabadalmaztatnak valamit ugyanabban a kategóriában, mint a környékükön élő idősebb női feltalálók.

Ugyanez igaz a kapcsolatokra is. Mindannyian szeretnénk tartós és teljes értékű párkapcsolatokat kialakítani, de ez nehezebben megy, ha nincsenek kapcsolati példaképeink. Sok kliensem bevallja: félelmeik azzal kapcsolatosak, hogy nem tudják, hogyan néznek ki a mindennapok egy erős kapcsolatban – Hogyan oldják meg az egészséges kapcsolatban élő párok a konfliktusokat? A boldog házastársak hogyan hoznak közös döntéseket? Hogyan lehet sikeresen eltölteni az életünket egyetlen emberrel? –, mert nem figyelték meg ezeket a viselkedésformákat a saját szüleiken.

Még a legjobb párkapcsolati szándékkal rendelkezők is küzdhetnek, mert sokan közülünk még nem láttak működő kapcsolatot a gyakorlatban.

SOKKAL TÖBBFÉLEKÉPPEN LEHET KAPCSOLATOT LÉTESÍTENI

Sok olyan párkapcsolati kérdés, amivel ma foglalkozunk, soha nem jutott volna eszébe tevepásztorkodó őseinknek, mint például: Együtt vagyunk vagy csak alkalmi a dolog? vagy Szakítsak most, vagy várjak az esküvői szezon végéig? Közeli bizalmasainkkal azon gyötrődünk, hogy nem tudjuk, szerelmesek vagyunk-e egy új szépfiúba vagy elegünk van, kiégtünk a sehova sem vezető első randik miatt.

A megbízható születésszabályozás és a termékenység-tudomány fejlődésének köszönhetően az emberek olyan új kérdésekkel nézhetnek szembe, mint például: Akarok-e gyereket, és ha igen, mikor? (Nem valószínű, hogy vadászó-gyűjtögető életmódot folytató eleink közül sokan töltöttek volna álmatlan éjszakákat ezen a kérdésen töprengve.)

A tudományos fejlődésen túlmenően, bővítjük randizási- és hosszú távú kapcsolati modelljeinket is. Olyan kérdéseken töprengünk, mint: Monogámok vagyunk-e? és Hogyan definiáljuk a monogámiát?

Ezek a kérdések bizonyos szempontból izgalmasak. Ki ne szeretné magát szabadnak érezni, átélni, (vagy abban a tudatban élni) hogy sorsát maga irányítja? Egy bizonyos ponton túl azonban ezek a lehetőségek már nem a szabadság, hanem a túlterheltség érzését keltik.

NYOMÁST ÉRZÜNK, HOGY EBBEN „JÓL” DÖNTSÜNK

Mindennek tetejébe pedig olyan üzenetekkel bombáznak minket, amelyekben arra kérnek, hogy ebben vagy abban a kérdésben jól döntsünk. Mindenki erre terel minket; a közszereplők, mint például a Facebook COO Sheryl Sandberg (aki azt mondta: „Őszintén hiszem, hogy a legfontosabb karrierdöntés, amit egy nő hoz, az az, hogy lesz-e társa, és hogy ki lesz az a bizonyos társ.”) és a saját szüleink is („Ne kövesd el ugyanazokat a hibákat, mint én!”). Mind azt erősítik, mennyire fontos, hogy ezt ne szúrjuk el.

Úgy érezhetjük, mintha az egész életünk azon az egyetlen fontos döntésen múlna, hogy ki legyen a házastársunk. Ez különösen igaz a nőkre, akikre még nagyobb időbeli nyomás nehezedik a megfelelő férj kiválasztására, ha egy bizonyos életkorig gyermeket szeretnének.

DE VAN REMÉNY!

Azzal vehetjük kezünkbe szerelmi életünk irányítását, ha jobban megértjük önmagunkat: mi motivál minket, mi zavar össze minket, mi áll az utunkba. Itt jön a képbe a viselkedéstudomány – valamint ez a könyv.

ÖSSZEFOGLALÁS

1. A randizás most nehezebb, mint valaha, és megmondhatod anyukádnak, hogy ezt én mondtam.

2. A legfőbb okok:

•  Mi magunk határozzuk meg identitásunkat, ellentétben őseinkkel, akiknek életét a közösségük határozta meg.

•  Több ezer lehetőség áll rendelkezésünkre, amelynek az a hatása, hogy megkérdőjelezzük döntéseinket.

•  Kényelmetlenül érezzük magunkat, ha úgy kell nagy döntéseket hoznunk, hogy nem tudunk rákeresni a helyes válaszra, nem kutathatjuk a témát.

•  A közösségi média elhiteti velünk, hogy mindenki más egészségesebb és boldogabb kapcsolatban él, mint mi.

•  Túl kevés embernek van jó párkapcsolati példaképe.

•  A randizásnak és a hosszú távú kapcsolatoknak sokkal több modellje létezik.

•  Olyan üzenetekkel bombáznak minket, hogy ebben vagy abban „jól” kell döntenünk, és azt sugallják, hogy létezik helyes válasz.

3. De van remény. A viselkedéstudomány eredményeinek felhasználásával átvehetjük az irányítást szerelmi életünk felett.

2. FEJEZET

HÁROM RANDIZÁSI TENDENCIA

Hogyan fedezzük fel társkeresési vakfoltjainkat?

Néztél már körül úgy, hogy elgondolkodtál: Miért találta meg rajtam kívül mindenki a szerelmet a környezetemben? Szeretem a munkámat, szeretem a barátaimat, szeretem magam. Miért nem került még a helyére az életemnek ez az egy eleme?

Szinte minden ügyfelemtől hallottam már ezen kérdések valamilyen változatát. Sokuknál felfedeztem, hogy szenvedésünk oka a randizási vakfolt. Ezek a viselkedésminták akadályozzák meg, hogy szerelemre találjanak, de ezeket a vakfoltokat ők maguk nem tudják beazonosítani.

A leggyakoribb vakfoltokat a Három randizási tendencia nevű keretrendszerbe soroltam. A három csoportban az a közös, hogy nem reális elvárásokkal küzdenek – önmagukkal, a partnerekkel és a romantikus kapcsolatokkal szemben.

A következő kvíz feltárja, milyen randizó-típusba tartozol. Segít azonosítani, hogy mi az, ami visszatart, így megtörheted a rossz szokásaidat, és újakat alakíthatsz ki helyettük. Ez a tendencia a kapcsolat minden szakaszában hatással van a viselkedésedre, ezért kulcsfontosságú, hogy a szerelem megtalálása felé vezető utad első lépéseként megismerd, melyik típusba tartozol.

A HÁROM RANDIZÁSI TENDENCIA KVÍZ

Használati utasítás

Olvasd el az egyes állításokat, és döntsd el, mennyire jellemez téged. Karikázd be a válaszodnak megfelelő számot!

1. Nagyon jellemző rám

2. Némiképp jellemző rám

3. Egyáltalán nem jellemző rám

Kérdés

Válasz

1

1 2 3

Nem akarok második randira menni azzal, akivel az első randin nem éreztem, hogy meglenne köztünk a kémia.

2

1 2 3

Amikor randizom, van, hogy megkérdezem magamtól, hogy Ő megfelel az elvárásaimnak?

3

1 2 3

Akkor leszek kész randizni, ha haladást érek el magammal (például lefogyok vagy anyagilag stabilabbnak érzem magam).

4

1 2 3

Jobban szeretném, ha a páromnak és nekem lenne egy romantikus „hogyan ismerkedtünk meg„ történetünk.

5

1 2 3

Általában elolvasom a véleményeket, mielőtt jelentősebb értékű vásárlást hajtanék végre.

6

1 2 3

Mostanában nincs időm randizni.

7

1 2 3

Hiszem, hogy van valaki, aki tökéletes társam lenne, csak még nem találkoztam vele.

8

1 2 3

Amikor döntést hozok, hajlamos vagyok mindent alaposan átgondolni, mérlegelni az összes lehetséges lehetőséget.

9

1 2 3

A barátaim azt mondják, hogy jobban oda kell tennem magamat.

10

1 2 3

Az applikációkat nem találom romantikusnak, mert szeretnék természetesebb módon találkozni a leendő társammal.

11

1 2 3

Büszkén vállalom, hogy sosem fogok valaki mellett végleg megállapodni.

12

1 2 3

Ritkán randizom.

13

1 2 3

Nem hiszem, hogy a két ember közötti kémia idővel nőhet. Vagy a legelején érzed, vagy sosem.

14

1 2 3

Tudni fogom, ha a megfelelő társsal találkozom; teljesen biztos leszek benne.

15

1 2 3

Ha a lehető legjobb társat akarom magamhoz vonzani, először is a lehető legjobb emberré kell válnom.

16

1 2 3

A szerelem zsigerből jön; felismered, amikor érzed.

17

1 2 3

A barátaim szerint túl válogatós vagyok.

18

1 2 3

Most a karrieremre koncentrálok, a randizáson majd később gondolkodom.

Pontozási kulcs

A Romantikus: Add össze minden harmadik kérdésre adott válaszaid pontszámát, az 1. kérdéstől kezdve (az 1., 4., 7., 10., 13., 16. kérdésre adott válaszok összege). ________________

A Maximalizáló: Add össze minden harmadik kérdésre adott válaszaid pontszámát, a 2. kérdéstől kezdve (a 2., 5., 8., 11., 14., 17. kérdésre adott válaszok összege). ________________

A Halogató: Add össze minden harmadik kérdésre adott válaszaid pontszámát, a 3. kérdéstől kezdve (a 3., 6., 9. 12., 15., 18. kérdésre adott válaszok összege). ________________

Melyiknél kaptad a legmagasabb pontszámot? Az a randizási tendenciád.

A Romantikus

A lelki társat akarod megtalálni, a „boldogan éltek, amíg meg nem haltak” történetet – az egész tündérmesét. Szerelmes vagy a szerelembe. Úgy gondolod, azért vagy egyedülálló, mert még nem találkoztál az igazival. Mottód: Majd megtörténik, ha meg kell történnie.

A Maximalizáló

Szeretsz kutatni, minden lehetőséget megvizsgálni, minden kő alá benézni, amíg meg nem találod az igazit. Körültekintően hozod meg döntéseidet. Szeretnél száz százalékos bizonyosságot szerezni valamiről, mielőtt döntést hozol. Mottód: Miért kellene dönteni valaki mellett?

A Halogató

Nem hiszed, hogy készen állsz a randizásra, mert még nem vagy az a személy, aki lenni szeretnél. Magas mércét állítasz magad elé. Teljesen készen akarod érezni magad, mielőtt belevágsz egy új projektbe; ugyanez vonatkozik a randizásra is. Mottód: Megvárom, amíg jó fogás leszek.

Bár látszólag nagyon különbözőek, a romantikus, a maximalista és a halogató embernek van egy fontos közös vonása: az irreális elvárások.

A Romantikusnak irreális elvárásai vannak a kapcsolatokkal szemben.

A Maximalizálónak irreális elvárásai vannak a partnerével szemben.

A Halogatónak irreális elvárásai vannak önmagával szemben.

Ha egynél több tendenciában is magas pontszámot értél el, olvasd el újra a leírásokat, és válaszd ki azt, amelyik a legjobban jellemez téged. Ha még mindig nem tudsz dönteni, küldj egy képet a három lehetőségről egy megbízható barátodnak. A kvíz validálása során felfedeztem, hogy a barátok még a kvízt kitöltő személynél is pontosabban tudták azonosítani az illető barát randizási tendenciáit. Ne feledd, ezek vakfoltok. A barátok gyakran felismerik a viselkedésünkben azokat a mintákat, amelyeket mi nem látunk.

A tendenciám (karikázz be egyet):

Romantikus

Maximalizáló

Halogató

A következő néhány fejezetben bővebben kifejtem ezt a három tendenciát; szólok arról, hogy mivel küzd, akire egyik vagy a másik jellemző, és hogyan lehet túllépni ezeken. Mindhárom fejezet elolvasását ajánlom, mert mindenki számára hasznos tanulságokat tartalmaznak, és segítenek megérteni azokat a randipartnereidet, akiknek randizási tendenciája eltér a tiédtől.

ÖSSZEFOGLALÁS

1. Sokan szenvednek társkeresési vakfoltoktól – ezek olyan viselkedésminták, amelyek megakadályozzák az embert abban, hogy szerelmet, társat találjon, ezt a mintázatot azonban nem tudják önállóan felismerni.

2. A leggyakoribb vakfoltokat a három randizási tendenciának nevezett keretbe soroltam. Mindhárom csoport irreális elvárásokkal küzd.

•  A Romantikus irreális elvárásokat támaszt a kapcsolatokkal szemben. Lelki társát akarja megtalálni, a „boldogan éltek, amíg meg nem haltak” ideált – az egész tündérmesét.

•  A Maximalizáló irreális elvárásokat támaszt partnerével szemben. Szereti felfedezni lehetőségeit, és teljesen biztos akar lenni abban, hogy jó döntést hoz.

•  A Halogatónak irreális elvárásai vannak önmagával szemben. Úgy érzi, még nem áll készen a randizásra.

3. Randizási tendenciád megértése segít felfedezni, hogy mi tart vissza a társtalálástól, és hogyan tudsz felülkerekedni ezeken a vakfoltokon.

3. FEJEZET

DISNEY HAZUDOTT NEKÜNK

Hogyan legyünk úrrá a Romantikus tendencián?

Alig húsz perc telt el az első terápiás ülésünkből, és máris folytak a könnyek.

– Tudom, hogy létezik valahol – mondta Maya. – Csak még nem talált meg.

Kicsoda? A lelki társa. A másik fele. A kulcs a zárban. Az egyetlen. Maya nem tudta abbahagyni; egyfolytában erről a férfiról beszélt, aki reményei szerint minden álmát valóra váltja majd. Szilárdan hitte, hogy a tökéletes férfi vár rá valahol.

– Eredeti, természetes módon akarok megismerkedni vele – magyarázta, amikor randizási módszereiről kérdeztem. – A társkereső applikációk szerintem egyáltalán nem romantikusak. Miért húznék ujjat a sorssal?

Mayának hosszú fekete haja van, amelyet minden reggel munka előtt egy órán át gondosan beszárít. Amikor történetet mesél, minden részlet egy kicsit drámaibbnak tűnik, mert meglepetten felvonja sötét szemöldökét, vagy széles mosollyal mutatja ragyogóan fehér, szabályos fogait. (Ez teljesen érthető. Maya ugyanis fogorvos, saját rendelője van.) Iráni emigránsok gyermeke; a szülei a harmincötödik évüket töltik együtt, amit ő nagyon boldog házasságként jellemez. Azt akarja, amit a szülei megélnek.

Volt néhány barátja – egy a főiskolán, kettő azóta –, de egyik sem volt tartós. Mindegyik sráccal szakított.

– Amikor eljön az igazi, fel fogom ismerni – mondja, és felvonja szemöldökét. Disney-filmeken nőtt fel; sokat nézte például VHS kazettáról A kis hableányt, és várta, hogy boldogan élhessen, amíg meg nem hal.

Maya a Romantikus típus megtestesítője. A Romantikusok úgy gondolják, hogy a szerelem sorsszerűen jön, egyszerűen megtörténik az emberrel, és ők csak azért egyedülállóak, mert még nem találkoztak az igazival. A romantikusok talán nem azonosulnak tudatosan a tündérmesékkel, mégis elvárják, hogy az életük meseszerű legyen. Hisznek abban, hogy a tökéletes társ egy szép napon majd besétál az életükbe. Csak ki kell várniuk a nagy pillanatot. És ha egyszer megjelenik a szép szőke herceg vagy Hamupipőke, a szerelem gyerekjáték lesz. Hát persze! Végszó, Céline Dion filmzene indul!

MI A BAJ A TÜNDÉRMESÉKKEL?

Kit érdekel, ha reménytelenül romantikus vagy? Engem igen, és téged is érdekelnie kellene. A viselkedéstudományban alap, hogy a gondolkodásmód számít. Hozzáállásunk és elvárásaink teremtik meg tapasztalataink kontextusát, ami pedig hatással van arra, hogy hogyan értelmezzük az információkat és hogyan hozunk döntéseket.

Renae Franiuk pszichológus megállapította, hogy a szerelmi kapcsolatokban az emberek vagy a „lelki társ” gondolkodásmóddal élnek, vagyis azzal a meggyőződéssel, hogy a párkapcsolati elégedettség a megfelelő személy megtalálása révén érhető el; vagy a másik lehetőség, hogy „dolgozzunk rajta” szemlélettel állnak hozzá, vagyis azzal a meggyőződéssel, hogy a kapcsolat sikerét aktív, tudatos cselekvéssel lehet elérni.

Nem meglepő, hogy a Romantikusok a lélektársi gondolkodásmód kategóriájába tartoznak. Ez hatással van arra, ahogyan a kapcsolat egyes szakaszaiban viselkednek. Először is arra, ahogyan a partnerkereséshez viszonyulnak. Amikor megkérdeztem Mayát, szerinte miért van az, hogy még egyedülálló, azt mondta:

– Egyszerűen még nem történt meg velem.

Maya szerint a szerelem villámcsapásként éri az embert. Akkor miért próbálkozna? A Romantikusok várják a szerelmet és semmilyen erőfeszítést nem tesznek azért, hogy megteremtsék. (Egyszer volt egy munkatársnőm, aki minden repülőútra kiöltözött, hátha a „jövendőbelije” ugyanazon a gépen utazik, de a gépen nem volt hajlandó senkihez sem közeledni, nehogy azt higgyék róla, hogy túlságosan próbál ismerkedni.)

Ez a gondolkodásmód azt is befolyásolja, hogy kivel vagy hajlandó randizni. A lélektársi hiedelmekkel élőknek általában nagyon konkrét elképzelésük van arról, hogyan fog kinézni a partnerük. Amikor találkoztunk, Maya valóságos listát sorolt leendő férje testi jellegzetességeiről:

– Világos hajú, világos szemű. Fitt. Izmos, de nem túl izmos. Lehetnek tetoválásai, de ízlésesek. Középhosszú haja van. Szép arc, de kissé robosztus, rosszfiús kinézetű. Legalább száznyolcvan centi magas. Ápolt kéz, nem túl rövid körmök.

Mivel a Romantikusok biztosak abban, hogy tudják, hogyan fog kinézni leendő társuk, ha találkoznak valakivel, aki nem felel meg ennek a képnek, esélyt sem adnak neki. Így végül nagyszerű lehetséges társakról maradnak le.

Amikor elkezdenek randizni valakivel, akiről azt hiszik, hogy ő „az igazi”, az egekbe szökő elvárásaik előre lendíthetik a kapcsolatot. Ám amikor a pár elkerülhetetlen akadályba ütközik – mondjuk jön egy különösen heves veszekedés –, inkább feladják a kapcsolatot, minthogy megpróbáljanak felülkerekedni a nézetkülönbségeken.

Maya Romantikus hajlama segít megmagyarázni, miért küzdött korábbi párkapcsolataiban.

– Minden kapcsolatomban azt gondoltam: Egy pillanat… Miért olyan nehéz ez? A szerelemnek könnyednek, erőfeszítés-mentesnek kellene lennie, ugye? Ő mégsem lehet „az igazi”.

Ehhez képest a „dolgozzunk rajta” mentalitásúak úgy vélik, hogy a kapcsolatért tenni kell, erőfeszítésre van szükség; a szerelem cselekvést jelent, aktívan tenni kell érte, nem passzívan várni, hogy megtörténjen veled. A „dolgozzunk rajta” gondolkodásmódúak általában jobban boldogulnak a kapcsolatokban, mert amikor valami zökkenő van, inkább beleteszik a szükséges munkát, hogy a kapcsolat újra sínen legyen, ahelyett, hogy feladnák.

Ha Romantikus alkat vagy, és tartós kapcsolatot szeretnél találni, itt az ideje, hogy túllépj a tündérmeséken, és új fejezetet kezdj, „dolgozzunk rajta” szemlélettel.

MESÉS ELVÁRÁSAINK (HABBAL)

Nem csak a Romantikusok gondolják úgy, hogy a házasság nagyszerű, robbanékony szenvedéllyel teli szerelmi történet ígéretét rejti magában. Sokan ezt érezzük.

De ez nem volt mindig így.

Valójában a történelem nagy részében a szerelmi házasság gondolata ostobaságnak tűnt volna. A házasság a gazdaságról és az érdekekről szólt. Az ember fia vagy lánya azért ment hozzá valakihez, mert az apja földje szomszédos volt a menyasszony/vőlegény apjának földjével. Vagy mert szegény volt, és valaki egy tucat tehenet ajánlott a családnak a kezéért cserébe.

Stephanie Coontz házasságtörténész kifejtette: „A 18. század végéig világszerte a társadalmak többségében túlságosan fontos gazdasági és politikai intézménynek tekintették a házasságot ahhoz, hogy azt teljes mértékben a két érintett személy szabad döntésére bízzák. Különösen, ha döntésüket valami olyan észszerűtlen és múlandó dologra alapozták, mint a szerelem.”

Régi korok költészetéből tudjuk, hogy az emberek mindig is megélték a szerelmet. A négyezer éves sumér „Szerelmi ének Shu-Sinhez” című műben, amelyet a világ legrégebbi szerelmes versének tartanak, a szerző kijelenti: „Vőlegény, hadd simogassalak, / A drága simogatásom ízletesebb a méznél, / A hálószobában, mézzel telve, / Hadd élvezzem jóságos szépséged, / Vőlegény, hadd simogassalak, / Drága simogatásom ízletesebb a méznél.[2] (Tudom, mire gondolsz, de nem, ez nem egy Beyoncé-dalszöveg!) Tény, hogy az emberi történelem nagy részében a szerelem egyszerűen nem volt a házassági egyenlet része. Inkább olyasvalami volt, amit a házasságon kívül lehetett megtapasztalni. Talán a szomszéddal volt szerelmi viszonyod, vagy a helyi kovácsba voltál szerelmes.

Alain de Botton azt vizsgálja, hogyan változott a szerelemről alkotott nézetünk az idők során. Filozófusként az Élet Iskolája nevű intézményt vezeti. Ez egy gyorstalpaló tanfolyam arról, hogyan tervezzünk magunknak értelmes létet. Két mély értelmű regényt is írt a párkapcsolatokról On Love (A szerelemről) és A szerelem csapásai[3] címmel.

Amikor beszéltem vele, elmagyarázta, hogyan tekintettek őseink a szerelemre:

– Nagyon izgalmas pillanatnak tekintették, valamiféle betegséghez, egyfajta eksztatikus pillanathoz hasonlónak. A szerelem kívül állt a hétköznapokon… majdnem olyan volt, mint a vallási elragadtatás. És lehet, hogy az embernek ez csak egyszer fordult elő az életében. Általában nem tekintették olyasminek, amire gyakorlati cselekvést lehet alapozni. Hagytad, hogy átjárjon téged, hagytad, hogy fiatal korodban egy intenzív nyáron át ez vezessen, de biztosan nem ez alapján kötöttél házasságot.

Csak 1750 körül terjedt el a szerelmi házasság gondolata. Mindez a romantika korára nyúlik vissza. Ez az ideológiai mozgalom Európában indult, ahol filozófusok verseltek a szerelemről, és ez végül meghódította a világot. A romanticizmus a szerelmet „egyfajta betegségből” a hosszú távú kapcsolatokkal összefüggő elvárások új modelljévé emelte. Az ipari forradalom elősegítette, hogy ezt a modellt a többségi társadalom is átvegye. A nagyobb gépesítés és a gazdagság szélesebb fejlődése révén a házasságok végre jobban összpontosíthattak a személyes kiteljesedésre, mint az alapvető szükségletek kielégítésére.

Évszázadokkal később a romantika még mindig uralja a szerelemről alkotott elképzeléseinket. Nézd csak meg a romantikus ideálok listáját. Hányat tudsz közülük magadra vonatkoztatni?

•  A szerelem zsigeri érzés. Az ember felismeri, ha ezt érzi.

•  Amikor találkozunk a lelki társunkkal, azonnali vonzalmat érzünk iránta. Csak hozzá fogunk vonzódni, és viszont.

•  A lelki társunk intuitív módon megért minket, és előbb tudja, mire van szükségünk, mint mi.

•  Házasságunk alatt szenvedélyesen szerelmesek maradunk a partnerünkbe.

•  A lelki társunk az egyetlen ember, akire igazán szükségünk van. Ők minden szerepet betölthetnek az életünkben, a legjobb barátunktól az útitárson át a szenvedélyes szeretőig.

•  A jó szex a jó házasság jele. A rossz vagy ritka szex (vagy ami még rosszabb, a hűtlenség) azt jelenti, hogy a kapcsolat kudarcra van ítélve.

•  Nem szexi dolog a pénzről beszélni. A szerelem nem a gyakorlatiasságról szól.

Minél inkább rezonáltak nálad ezek a gondolatok, annál inkább átmosták az agyadat a romantika elvei. (És ha mindegyik fenti állítással mélyen egyetértesz, akkor szívesen kölcsön venném az üvegcipődet és a tökhintódat.)

Amikor az emberek azt várják, hogy a romantikus kapcsolatok így alakulnak, akkor kialakul bennük a lélektársi hiedelem, ahogyan Mayánál. Éveket pazarolnak arra, hogy „az igazira” várjanak, és elutasítanak mindenkit, aki nem felel meg a szerelemmel kapcsolatos irracionális elvárásaiknak.

HOGYAN VEGYÜK FEL A HARCOT A ROMANTIKA ESZMÉIVEL?

A filmek és tévéműsorok már régóta megörökítik a romantika szirupos eszményeit (értsd: az élet nem olyan, mint amit a Szerelmünk lapjai című filmben láttunk). Ezek az üzenetek a szerelemről és a hosszú távú kapcsolatokról nem csak, hogy nem felelnek meg a valóságnak, de károsak is. Ráadásul esőben csókolózni sokkal hidegebb és kényelmetlenebb élmény, mint amilyennek látszik. Íme a fő bűnösök:

Romantikusság-súlyosbító #1: Disney szép szőke hercege

A Lelki társ hiedelem, amit a Disney normává emel

„Az igazi”, a „Nagy Ő” létezik valahol, és pont úgy néz ki, ahogyan elképzelted.

Disney azt mondja nekünk, hogy egy napon majd levesz minket a lábunkról a mi külön bejáratú szép hercegünk vagy hercegnőnk. Ez a tendencia nemcsak a heteroszexuális nőket sújtja; találkoztam már mindenféle nemű és szexuális irányultságú megrögzött Romantikussal. És mindannyian még mindig erre a bizonyos tökéletes társra várnak. Van, aki olyan építészt vár, aki örökbefogadott gyerekeket is mentorál. Más olyan nőt, aki PhD tudományos fokozattal rendelkezik és modell. Az ideális személy minden pozitív tulajdonsággal rendelkezik, amire a Romantikusak vágynak, és egyetlen rossz tulajdonsága sincs.

A Disney rajzfilmekben a szereplők anélkül szeretnek egymásba, hogy ismernék a másikat. A kis hableányban Eric herceg csak annyit tudott Arielről, hogy egy vonzó, vörös hajú lány, aki a felsőtestének erejével biztonságosan partra tudta húzni, amikor a hajója felborult. És ezért beleszeretett? A Hamupipőkében a hősnő azért szeret bele a hercegbe, mert az tud táncolni, és igyekszik visszaadni az elveszett tárgyakat jogos tulajdonosuknak. Kicsit sekélyesnek tűnik, ha engem kérdezel.

Dolgozzunk-rajta gondolkodásmód váltás

Még a szép szőke hercegnek is rossz a reggeli lehelete.

Senki sem tökéletes. Te sem. Nem tudod, miről beszélek? Gondolj arra, mikor hagytál utoljára igazán cserben valakit. (Ha nehezen jutnak eszedbe a hibáid, próbáld meg felhívni a testvéreidet némi inspirációért. Biztos vagyok benne, hogy szívesen emlékeztetnének ilyesmire.)

Itt az ideje, hogy feladjuk a tökéletesség gondolatát.

Lehet, hogy Mayához hasonlóan neked is határozott elképzelésed van a jövendőbeli feleségedről vagy férjedről. Ez az ideál talán abból táplálkozik, hogy kamaszkorodban belezúgtál a szomszéd fiúba vagy a kedvenc filmsztárodba. Itt az ideje felismerni, hogy az a csomag, amelyben ez a várt és remélt személy érkezik, lehet, hogy más lesz, mint amire számítottál. Talán alacsonyabb vagy magasabb lesz, teltebb vagy karcsúbb, sötétebb, vagy világosabb bőrű, szőrösebb vagy szőrtelenebb, mint amire számítottál. Az illető külsejéről alkotott nagyon szűk látókör visszatart attól, hogy meglásd az előtted álló lehetőségeket. Ha te nem vagy tökéletes, akkor ez a személy miért lenne az? Állj le a kettős mércével: nem vagy filmsztár. (Ha mégis az vagy, király! Köszönöm, hogy elolvastad a könyvemet!)

Romantikusság-súlyosbító #2: A Disney-féle boldogan éltek, míg meg nem haltak

A Lelki társ hiedelem, amit a Disney normává emel

A szerelemben az a nehéz, hogy találj valakit. Utána minden más már könnyű.

A Disney-filmek mindent bemutatnak, amin egy pár a házasságkötés előtt keresztülmegy: az udvarlást, a konfliktust, a gonosz boszorkányt, aki az útjukba áll. De amint legyőzik ellenségeiket, és végre együtt lehetnek, a kihívások véget érnek. Utána boldogan élnek, amíg meg nem halnak, igaz?

Tévedés. Ezt nevezem én Boldogan-Éltek-Míg-Meg-Nem-Haltak Tévhitnek. Ez az a hamis képzet, miszerint a szerelem nehéz része az, hogy találjunk valakit.

Dolgozzunk-rajta gondolkodásmód váltás

Egyetlen kapcsolat sem mindig könnyű. Még a legegészségesebb, legboldogabb házasságokban is szükséges erőfeszítést tenni.

Társat találni nehéz lehet, az igazi kihívás azonban gyakran csak később jön. A nehéz rész a napi munka, amit azért teszel, hogy nagyszerű kapcsolatot alakíts ki és tarts fenn. A nehéz része az, hogy a nap végén, harminc év és két gyerek után, jóval a mézesheteket követően is izgatottan várd haza a házastársadat. A nehéz rész az, hogy az élet által ránk zúdított összes logisztikai, pénzügyi, érzelmi és spirituális kihívás után és ellenére is emlékezzünk arra, miért szeretjük a társunkat.

Romantikusság-súlyosbító #3: A romkomok „cuki találkozása”

A lelki társ hiedelem, amit a romkomok normává emelnek

Ne aggódj, a szerelem rád talál, mégpedig valószínűleg egy igazán nagyszerű, cuki találkozásban lesz részed, amit el akarsz majd mesélni a barátaidnak.

A romantikus komédiák Disney-mesék azoknak az embereknek, akik elég idősek ahhoz, hogy megvegyék a saját mozijegyüket. És akik az ügyetlen angol férfiakat vonzónak találják. (Colin Firth olyan, mint a kelbimbó; csak idősebb korban tudja értékelni az ember.) Mindannyian tudjuk, hogy a romantikus komédiák nem a való életet mutatják. Titokban mégis beveszik magukat kollektív tudattalanunkba. Különösen, ha a megismerkedés momentumáról van szó. A romantikus komédiában a „cuki találkozás” a hős és a hősnő megismerkedésének pillanata, és gyakran akkor történik, amikor a két szereplő éppen megszokott napi tevékenységét végzi, például a termelői piacra látogat. És arra gondolsz, hogy ez veled is megtörténhet. Pontosan ugyanabban a pillanatban nyúlsz a tökéletesnek tűnő paradicsom után, amikor a melletted álló jóképű idegen is érte nyúl, és BAMM!, a tekintetetek találkozik. Elmagyarázza, hogy szüksége van a paradicsomra, hogy elkészítse a nagymamája bruschettáját (a megfelelő eredeti olaszos kiejtéssel). Felajánlod neki, hogy megtarthatja. Megkérdezi, hogy köszönetképpen meghívhat-e egy cappuccinóra. Te igent mondasz. Tizenegy hónappal, egy nagy veszekedéssel és egy hatalmas gesztussal később a JFK repülőtér terminálján üldöz téged, és a biztonságiakkal körbevéve könyörög neked, hogy ne szállj fel a szöuli gépedre, ne fogadd el az új állásodat a reklámügynökségnél.

A romantikus komédia azt a gondolatot hirdeti, hogy a szerelem talál rád, és nem fordítva. Azt hirdeti, hogy a szerelem első látásra valódi. Azt hirdeti, hogy csak élned kell az életedet (és rengeteg paradicsomot kell elfogyasztanod, ezért folyton a termelői piacon lógsz), és egy nap varázsütésre megjelenik a jövendőbelid. Elismerem, hogy az emberek a való életben is találkoznak – bulikon, rendezvényeken, sőt tüntetéseken –, azonban a probléma ezzel az elképzeléssel az, hogy szinte engedélyt ad az embereknek arra, hogy a szerelmi életükben túlságosan passzívak legyenek.

Dolgozzunk-rajta gondolkodásmód váltás

A szerelem – a megtalálásától kezdve az életben tartásáig – munkával jár. A termelői piacon való várakozás nem elég. Erőfeszítéseket kell tenned, hogy találj valakit. (Ne aggódj, a 2. részben megmutatom, hogyan.) A kapcsolat varázsa nem egy véletlenszerű vagy filmszerű találkozáson múlik. A varázslat abban rejlik, hogy két idegen összejön, és közös életet teremtenek. Nem fontos, hogy hol és hogyan találkoztak.

Romantikusság-súlyosbító #4: Közösségi média

A lelki társ hiedelem, amit a közösségi média emel normává

A párkapcsolat könnyed, szexszel teli, folyamatos szerelmi fesztivál (pompás megvilágításban).

A Disney-filmek és a romantikus komédiák legalább nyíltan vállalják, hogy kitalált művek. A közösségi média sok szempontból veszélyesebb bűnöző, mert a hazugságok való életnek álcázzák magukat. A közösségi médiában a tökéletes kapcsolat válogatott képeit látjuk: romantikus tengerparti séták a naplementében, mesterien elkészített házi vacsora feletti gyengéd csók. Ezzel szemben saját párkapcsolatunkat hiányosnak találjuk. Összehasonlítjuk a látott képeket a saját valóságunkkal és kétségbeesünk.

Dolgozzunk-rajta gondolkodásmód váltás

Először is, ne higgyétek el, amit az Instagramon láttok. A képek szerkesztett, elmosódott és eltorzított üzenetet küldenek. Ha párkapcsolatról van szó, a közösségi médiában látottak csak erősen szűrt képet mutatnak. Ahogyan az emberek nem posztolnak magukról sírós vagy orrpiszkálós képet, úgy senki sem tesz fel fotókat a barátnőjével való kirobbanó veszekedésekről sem vagy az éjszakákról, amikor azon töpreng, hogy együtt maradjanak-e. A közösségi média azt sugallja, hogy mindenki más boldog, könnyed, szenvedélyes, tökéletes képet mutató kapcsolatban él, ez pedig hozzájárul ahhoz, hogy a saját párkapcsolatunkkal szemben elvárásaink az egekbe szökjenek.