Table of Contents

Title Page

© Digi-Book Magyarország Kiadó, 2025

BEVEZETÉS

SZEMÉLYEK

AIASZ

SZÍNVÁLTOZÁS

A BORÍTÓT A DIGI-BOOK KIADÓ TERVEZTE

Szophoklész

AIASZ
SZOMORÚJÁTÉK

fordította:
Csiky Gergely

BUDAÖRS, 2025

DIGI-BOOK MAGYARORSZÁG KIADÓ

www.digi-book.hu

ISBN 978-963-559-992-9 EPUB
ISBN 978-963-678-017-3 MOBI

© Digi-Book Magyarország Kiadó, 2025

a mű eredeti címe:
Αἴας

első bemutató: Kr. e. 442 előtt.
az elektronikus változat az 1902. évi
első magyar nyelvű kiadás alapján készült

a borító ismeretlen görög mester műve
részletének felhasználásával készült

Az e-kiadás szerzői jogi megjegyzései

Ennek az e-könyvnek a felhasználási joga kizárólag az Ön személyes használatára terjed ki. Ezt az e-könyvet nem lehet ismételt értékesítésre továbbadni, sem továbbértékesíteni; nem lehet többszörözni és tilos más személynek továbbadni! Ha szeretné ezt az e-könyvet más személyekkel is megosztani, kérjük, hogy minden további személy számára vásároljon újabb példányokat. Ha Ön úgy olvassa ezt az e-könyvet, hogy azt nem vásárolta meg, vagy nem az Ön személyes használatára lett megvásárolva, úgy kérjük, hogy küldje azt vissza a http://www.digi-book.hu címre és vásárolja meg ott saját példányát. Köszönjük, hogy tiszteletben tartja ennek a szerzőnek és kiadónak a fáradságos munkáját.

BEVEZETÉS

Achilles halála után fegyvereit a haditanács, leginkább Agamemnon és Menelaosz befolyása alatt, Odüsszeusznak ítélte. Aiasz Telamón fia, szintén igényt tartott e fegyverekre, mint Achilles után a hadsereg legjobb hőse, ki egy ízben az egész sereget megmentette bátorsága által. Elkeseredve az ítélet miatt az egész tábor, különösen a nyertes Odüsszeusz és a királyi testvérek ellen, szörnyű bosszút készült venni; éjjel kirohant sátrából, hogy a sereg összes vezéreit meggyilkolja. De Pallasz Athéné őrültséget küldött a dühöngő agyára; s ez a vezérek helyett a tábori barmokra és juhnyájakra rontott, s azokat részint lekaszabolta, részint foglyok gyanánt sátrába vitte. Reggel kitűnt a nyáj közt művelt nagy pusztítás, a királyok tanácsa Odüsszeuszt küldte ki a tettes fölfedezésére, és itt kezdődik a tragœdia cselekménye, melynek első része Aiasz sátra előtt, másodika a tengerparton történik.

SZEMÉLYEK

Athéné.

Odüsszeusz.

Aiasz.

Kar: szalamiszi hajósok.

Tekméssza.

Hírmondó.

Teukrosz.

Menelaosz.

Agamemnon.

AIASZ

(Tengerpart; a középen Aiasz sátra, távolabb más sátrak Athéné fellegbe burkolva áll Aiasz sátra fölött. Odüsszeusz a táborból jő.)

Athéné.
Szünetlen látlak téged, Laërtes fia,
Töprengve, mint vess tőrt az ellenség elé;
S most itt a parton látlak, Aiasz sátrai
Körül, a tábor legutolsó őrhelyén,[1]
Régóta mérve friss járású nyomait,
Vadász gyanánt, hogy megtudd, sátrában van-e,
Vagy nincs ott? És valóban, mint a spártai
Kopót szaglása, lépted jó nyomon vezet.[2]
Mert ott benn van a férfiú, és homlokán
Verejték gyöngyözik, vértől párolog keze.
Nem szükséges hát leskelődnöd ajtaján,
Mondd el csupán e szorgos kémkedés okát,
S amit tudnod kell, tőlem megtanulhatod.

Odüsszeusz.
Athéné hangja, oh te ki az istenek
Között nekem legkedvesebb vagy – bár szemem
Nem lát – reád ismertem és lelkembe hatsz,
Mint ércajkú tirrén kürt erős szava.[3]
Most is jól láttad, hogy az ellenség nyomát
Kerülgetem, Aiaszt, kit a nagy pajzs fedez;[4]
Mert őt lesem már régtől fogva, senki mást.
Megfoghatatlan dolgot művelt ellenünk
Ma éjszaka, ha ő volt, aki ezt tette;
Mert biztosat nem tudva, csak találgatunk;
S én ezt a munkát készakarva vettem át.
Épen most vettük észre, hogy a nyájakat
Elpusztították egytől egyig s leölték
Emberkezek, s a nyájőrzőket is velük;
S mindenki csak Aiaszra rója ezt a bűnt.
Egy kém is látta őt a síkon egyedül
Rohanni véráztatta karddal, s ezt nekem
Elmondta; én azonnal követem nyomát,
Egyik jel rá vall, majd másikra akadok,
Mely megzavar; hová forduljak, nem tudom.
Jókor jöttél hát; mert mint eddig szüntelen,
Most is kezed vezérel minden léptemen.

Athéné.
Tudom, Odüsszeusz; és régóta őrködöm,
Segélyre készen, vizsgálódó utadon.

Odüsszeusz.
Így, kedves úrnőm, nem hiába fáradok?

Athéné.
Nem, mert e férfiúnak műve volt a bűn.

Odüsszeusz.
S mi vitte e megfoghatatlan tettre őt.

Athéné.
Harag gyötörte Achilles fegyvere miatt.

Odüsszeusz.
De mért sújtotta a nyájat bosszuló heve?

Athéné.
Azt hitte, véretekbe mártja kezeit.

Odüsszeusz.
Hát Argosz serege ellen hajtotta szándéka?

Athéné.
S be is töltötte volna, ha nem őrködöm.

Odüsszeusz.
Minő merénylet által, mily bősz terv szerint?

Athéné.
Csellel rohant reátok éjjel egymaga.

Odüsszeusz.
S vajon közel fért hozzánk, céljáig jutott?

Athéné.
A két vezéri sátor ajtajáig ért.[5]

Odüsszeusz.
S mi tartotta vissza vérre szomjazó kezét?

Athéné.
Én voltam az, ki megcsaltam bősz vágyait,
S hiú képekkel kápráztatva el szemét,
A nyáj ellen fordítottam, melyet a mezőn
Őriztek, a zsákmányolt barmokkal vegyest;
Rájuk rohant, s a szarvas állatok között
Nagy vérontást tett mindenütt, majd azt hivén,
Hogy a két Atridára sújt gyilkos keze,
Majd ismét, hogy más hadvezérnek oszt halált.
S míg fel s alá száguldott, őrjöngő dühét
Én egyre szítva, mind messzebbre hajszoltam.
Midőn e nagy munkától végre megpihent,
Kötélre fűzve a még élő barmokat
S a többi nyájat, sátrába hurcolta,
Hadi foglyok s nem szarvas állatok gyanánt;
S bilincseikben otthon most vérig veri.
Tanúja lész ez őrjöngésének magad,
Hogy amit láttál, elmondd Argosz népinek.
Maradj itt bátran, és ne félj, hogy bajt hoz
Reád e férfi; mert szemének sugarát
Elfordítom, hogy meg ne lássa arcodat.

(A sátor felé kiált.)
Téged hív hangom, aki foglyaid kezét
Bilincsre verted, téged hívlak, jöjj elő;
Aiasz, halld hangom, lépj ki sátrad elé!

Odüsszeusz.
Mit téssz Athéné? Semmiképp se hívd ki őt.

Athéné.
Hallgass, légy nyugton; félelem csak nem fog el?

Odüsszeusz.
Az istenekre, hagyd el; jobb, ha benn marad.

Athéné.
Mitől remegsz? Nem volt előbb is férfiú?

Odüsszeusz.
Bizonnyal ellenségem volt, s az is maradt.