Impresszum

Minden jog fenntartva a következőkre kiterjedően: film, rádió és televízió, fotomechanikus reprodukció, hangfelvételek, elektronikus média és újranyomtatás.

© 2024 novum publishing

ISBN Könyv: 978-3-99146-063-3

ISBN e-book: 978-3-99146-064-0

Lektor: Sósné Karácsonyi Mária

Borítókép: Krystsina Kvilis | Dreamstime.com; Püski-Lengyel Ildikó

Borítóterv, layout & szedés: novum publishing

Illusztrációk: Takács Kata, Katona Mariann

www.novumpublishing.hu

Appassionata I.

„Szemelvények bensőnk rengetegéből”

Előszó

Most figyelem a szavakat a fejemben, amelyeket egy egészen csodálatos útvonalú transzfer szállít a bal oldali tájékról – tudod, valahonnan mélyről, onnan a bizsergetős, rózsaillatú, bársonyos lángból. Pontosan szemezgetem, ízlelgetem őket, hogy egészen valódi élménycsomagot adhassak át, vagy pontosabban eleveníthessek meg, és szabad utat adhassak ezen új jövevénynek. Szabad utat, hogy szabadon hasson, szabadon szeressék, szabadon mosolyogjanak vele, szabadon tanítsák.

Hogy miért is gondoltam úgy, hogy írok? A miért általában elég fontos kérdés, talán az egyik legfontosabb, ám itt most másról van szó. A szándék megszületett, és olyan életteli, hogy hagyom, tegye a dolgát. A végén majd megfigyelem, mit is akart a drága, az a benned is fel-felbukkanó gyermeki lény, egy valódi része még a világunknak. Azon ösztönösen szerető és boldog részünk, amely makiként/makilányként ugrál a fejedben, és számtalanszor kénytelen vagy tudomást sem venni róla, mert így döntöttél!

Ezen mosolygép még ritka pillanatokban visszavisszaugrál a fókuszvonaladba ugyanazzal az életteli, kajla boldogsággal…

Tudom, hogy észreveszed; én is észrevettem.

Nagy komolysággal állíthatom, hogy soraimnak annyi köze lesz a racionális, átgondoló elméhez, mint amennyi a kapcsolat egy frissen főzött eszpresszó extázisa és egy riadt gyermeki pillantás „átgondolatlan” figyelmen kívül hagyása között. Szavaimat igyekszem a szívemből kiengedni, és az elmém munkáját is ehhez törekszem igazítani. Nem tűnik könnyű feladatnak elsőre, ezért is engedjétek meg, hogy mesés körítéssel kezdjem.

…Egyszer volt, hol nem volt, cseng az éterben pár betű, hang, érzések, gondolatok, döntések. A makilány egy kajla rezgése a környezete felé elindul hasonló adóvevőt találni, hatni szeretne, teljesen ösztönösen, már az xy-os őrület is ezt parancsolja a kedvesnek.

Ébredezik…

Megérzi a szellő simogatását, a gyümölcsök illatát, a napsugár melegét, a színek harmóniáját, a föld szilárd támaszát, az ég hívogató, könnyed szabadságát, a szerelem egységét, és a mosolygép beindítja működését. Sugárzik belőle az élet adok-kapok társasjátékának izgalma és kíváncsisága, tele energiával, nyugalommal, szeretettel elindul, hiszen egyetlen kajla rezgése céliránynak fókuszált, és benyomta a gázpedált.

Megérezte a polaritás varázsát, hatni szeretne, megosztani, adni valamit magából, abból a színes, rózsaillatú, bársonyos csodából.

Rajta! Ébresztő, makákó-társadalom!

Neked is voltak álmaid…

Neked is voltak álmaid, voltak ordítva imádott álmaid. Ám voltak tapasztalatok, pofonok és lemondások. Megbocsátás, belátás, áldozat. Voltak ébredésed üdvözítő lélegzetén is átszűrődő gyilkos elpusztulások… a kedvesed hiánya. Voltak napsütötte óráidat megkérdőjelező, majd indulattal elutasító döntések. Voltak méregként bénító gondolatok, kételyek, eseménytelen kisfilmek, melyek gyötörve húztak vissza mocsarad lagymatag mozdulatlanságába. Ám voltak álmaid. Nekem is voltak.

… Voltak.

… Vannak.

Hogyan is kezdődött?

Reggel volt még, olyan fél nyolc körül. Már időben elkészültem, előbb, mint a többiek. (Már ettől is különleges napnak számíthatna).