Table of Contents

- Receptek gyilkossághoz

- Pokoli éjszaka

- Halálos meglepetés

- A kiszemelt

- A Sziget

- Ki ez a férfi?

- A penge hűvöse

- A dominók sorban dőlnek

- A különös idegen

- Barber

- Lépésről lépésre

- Szappan

- Csinos nagylány lettél!

- Hullámvasút

- Leckéztetés

- Elhibázott vadászat

- Besokallva

- Júdáspénz

- Ajánló

- A szerzők bemutatkozása

Sipos Bettina - Hári Tamás

RECEPTEK GYILKOSSÁGHOZ

© S Sipos Bettina-

Hári Tamás, 2024

Az egyedül jogosított magyar nyelvű kiadás.

A kiadó minden jogot fenntart, az írott és az elektronikus sajtóban részletekben közölt kiadás és közlés jogát is.

A kiadvány szerzői jogvédelem alatt áll.

Az e-könyvet a letöltő kizárólag saját célra jogosult használni. Az e-könyv engedély nélküli másolását, jogtalan terjesztését a törvény bünteti.

A borítót HÁRI TAMÁS tervezte

Lektorálta: Sipos Bettina

ISBN 978-963-639-432-5

Kiadja a HELMA kiadó 2024.

Ez a néhány sor csupán a fantázia szüleménye. Ha mégis felfedezni vélnél bármilyen hasonlóságot a valósággal, hidd el, csak a képzeleted játszik veled!

Receptek gyilkossághoz

Linda a konyhában mosogatott. Szívesen végezte a házimunkákat, mert közben szabadon szárnyalhattak a gondolatai. Egy negyvenes nőnek már semmi izgalom nincs az életében, pláne, ha ennek a jeles évtizednek éppen a vége felé jár. Ha viszont gazdag a fantáziája, akkor utazhat, pasizhat és ehhez nem kell más, csak némi szennyesedény meg egy kis elrévedés „ábrándországba”. Az unalomig ismételt mozdulatok, amik mindennap követték egymást, már nem vették igénybe a kreativitását, ugyanakkor valahogy untatták a tipikus női hobbik, mint a varró szakkör, vagy más kézimunkák, ahol csoportot alkotva, kiégett középkorú nők panaszkodtak a férjeikre.

Arra pedig neki is lett volna oka bőven. Sam mára már egy igazi tahó lett. Egy kedves szó nem hagyta el a száját soha. Ha egyáltalán hangot adott, az rendszerint egy kiadós böfögés volt a sörtől, amit a meccs nézése közben vedelt. Általában nem kért, hanem követelt minden kiszolgálást, amit egy asszonytól csak elvárhatott. Az ételt, a tiszta ruhát, sőt még a szexet is, amit rendszerint csak a saját élvezete kedvéért űzött. Linda már annyira leszokott az orgazmusról, hogyha néha becsúszott egy, akkor annyira elképedt, hogy elfelejtett még örülni is neki. Bár ilyenkor Ő sem Samre figyelt, hanem valamelyik fantázia pasijával hentergett vadul az óceán partján. Homok, napfény és egy gyönyörű, izmos férfi, aki gyengéden kényeztette és aki még csak nyomokban sem hasonlított a férjére.

Valaha mindent elsöprő szerelem volt az övék. Annyira odavolt érte, hogy még az egyetemről is kimaradt, hogy el tudjon menni dolgozni. Kellett a pénz az albérletre, meg Sam tandíjára, mert Ő persze végigjárta a mérnöki kart. Soha nem használta a diplomáját, mert jobban szerette a tróger kollégái társaságát az építkezéseken. Jól menő építész helyett inkább anyagbeszerző volt egy családi vállalkozásnál, ahol alig fizettek valamit. Így aztán Lindának egy szupermarketben kellett naphosszat a polcokat töltögetni és az volt a felüdülés, ha néha berakták a pénztárba. Ki kellett mondania, hogy igazán szar volt az élete.

Gyerekük nem született soha. Ez volt az asszony másik komoly fájdalma. Samről kiderült, sok évi próbálkozás után, hogy terméketlen. Ő persze végig Lindát okolta, és alig lehetett a vizsgálatra rábeszélni, mert biztos volt a dolgában. Amikor a kezébe kapta az Őt érintő leletet, akkor más bűnbak után nézett. Az volt a lényeg, hogy Ő ne legyen hibás soha. Nem vállalt felelősséget semmiért.

Linda soha nem tudott neki megbocsátani. Minden ismerőse, rokona, vagy kolléganője a gyereke jövőjéért dolgozott nap, mint nap, Linda pedig Sam kifogyhatatlan sörraktárára kereste a pénzt, amiből rá nem jutott soha semmi. A ruháit is egy turkálóból szerezte, ahol egy régi iskolatársa volt a tulajdonos. Így megkaphatta az érkező legjobb darabokat. Azért mégsem volt ez olyan, mint egy ropogós új cucc, valami divatos butikból. Talán nem is volt egy olyan rongya sem, amit valaki valaha ne hordott volna előtte.

Amíg Sam kocsival járt dolgozni, addig Lindának jutott egy fekete bicikli. Egy használt! Gyűlölte ezt az állatot. Ezeken a dolgokon járt az esze, miközben korholta magát, hogy miként mehetett hozzá a város legbüdösebb lúzeréhez. Mert Sam a zuhanyzásra sem pazarolt időt. Úgy gondolta, hogy szükségtelen mindennap mosakodni, mert az árt a bőrnek. Hazajött negyven fok melegben az építkezésről és bebújt az asszony mellé izzadtan az ágyba. Ez az ember egyszerűen elviselhetetlen volt. Az évek múltával a nőnek egyre több önuralmat kellett tanúsítania. Már nem bírta elviselni a puszta létét sem. Idegesítette a szuszogása, a nyammogása és az örökös elégedetlen sóhajtozás is. Nem bírta a szagát, a látványát, a hangját és még a mozgását sem. Olyan esetlen volt férfi létére, akár egy császárpingvin, ennek ellenére meg volt róla győződve, hogy egy valódi férfiállat. Sam hangjából tükröződött az a meggyőződése, miszerint Ő egy raptor a férfiak között, akinek szüzek százai omlanak a lába elé és csak azért vacakol Lindával, mert sajnálja Őt, amiért nem kellene senkinek. Volt idő, amikor az asszony vitába szállt vele és rámutatott a testi és jellembeli hiányosságaira, de mára már bölcsebb lett. Nincs értelme egy üres kútba igazságokat ordibálni, mert az egész biztos, hogy üres marad. Sam kőkemény koponyáján sem hatolt át az igazság soha. Dédelgetett egy hamis képet magáról és elvárta, hogy mások is ilyennek lássák. Keveseknek sikerült!

A férfi is így érezhetett Linda iránt, mert egy ideje csak kritizálta mindenért. Egy kedves szava sem volt, csak megalázó, vagy lekezelő megjegyzések szakadtak ki a torkán, ha egyáltalán beszéltek. Jobbára csak éltek egymás mellett, de nem egymással. Ha Sam mindent megkapott, amihez hozzá volt szokva, akkor csak valamelyik sportcsatorna műsorát bámulta vég nélkül, amíg el nem aludt a fotelben. Uralta a nappalit a szagával és a horkolásával is. Linda nemigen vágyott a társaságára. Csak elvégezte a napi teendőit és aztán eltűnt az emeleti hálóban, hogy a kedvenc műsorára kapcsolhasson. „Receptek gyilkossághoz”! Szinte szóról szóra megtanult minden részt és ha tehette megnézte az ismétléseket is. Az epizódok valójában átfogó tudást adtak a nézők számára. Megszólalt a halottkém szemszöge és a rendőrségi nézőpont is, hiszen különböző szakértők magyarázták el, hogy miképp érdemes megölni valakit. A különböző módszerek mellett azt is meg lehetett tudni, hogy hogyan kell felkészülni egy gyilkosságra, majd a nyomokat eltüntetni. A boncoló orvos még arra is kitért, hogy mi játszódik le az áldozatban, miközben éppen a túlvilágra lép.

Lindát már meg sem lepte saját maga, amikor arról kezdett ábrándozni, hogy melyik módszerrel vethetne véget a házasságának. Sam olyannyira nem jelentett számára semmit, hogy csak áldás lett volna, ha valahogy eltűnik az életéből. Ha ehhez hidegre kellett tenni, hát nem volt gond. Tudta, hogy nem habozna, ha elé kerülne a tökéletes alkalom. Sokszor méregette a férjét, hogy vajon ki tudná-e húzni a házból, hogy bevonszolja a csomagtartóba, pláne, ha az emeleten lehelné ki a lelkét. Egy este, amikor a férfi éppen a mosdatlan testével vonaglott rajta, azon tűnődött, hogy alul maradna-e vele szemben, ha dulakodnának. Annyira tetszett neki az ötlet, hogy eltegye Samet láb alól, hogy kishíján elélvezett. Ez azért furcsa volt egy kicsit.

Végzett a dolgával és kinyújtóztatta a derekát. A férjének az asztalra készítette a vacsoráját és egy doboz sört is mellé tett. Így biztos volt, hogy nem is fogja keresni Őt egy pár órán át. A faliórára nézett. Tíz perc és kezdődik a műsora! Mennie kellett. Annyira félt, hogy lemarad akár egy szóról is, hogy még pisilni sem ment el. Felszaladt a lépcsőn és a papucsát a küszöbön ledobva, a franciaágyra vetette magát. A párnák közt matatott mohón a távirányító után és amikor végre meglett, alig bírta kivárni, amíg a műsor betölt. Automatikus mozdulattal nyomta meg a csatorna gombját és nyelvével dühösen csettintve konstatálta, hogy még megy a reklám. Nem értette, hogy ki a fene akar selyemsonka reklámokat bámulni a tv-ben, amikor egy pazar adást is nézhetne, már egy kicsit korábban. Szarni a sonkára! – gondolta és felnevetett. Ormótlan poén volt, de nem számított. Végre azt csinált, amit akart és nem korlátozta az a barom Sam. Szinte hallotta a fejében, ahogy gúnyosan cikizi ezért a sorozatért. Eszébe sem jutna, hogy nem kikapcsolódik, hanem tanul. Recepteket gyűjtöget, csak éppen nem pitékről, hanem gyilkosságokról. Minél több részt látott, annál biztosabban érezte, hogy profin tudna kivitelezni egy tökéletes bűntényt. Akkor pedig még inkább, hogyha Sam a lehetséges hulla. Amikor felhangzott a főcímzene, szinte elveszett körülötte a világ. Beszűkült a tudata és csak falta a szavakat a készülékből. Éppen a távcsöves puskákról és azok működéséről folyt a diskurzus. Ugyan Linda még sohasem látott igazi fegyvert, de mindent tudni akart erről is.

Sam a kedvenc foteljében töltötte az éjszakát. Morgolódva kelt, valószínűleg elgémberedtek a tagjai. Nyújtózkodni próbált, de szerencsétlenkedve nyögött minden mozdulatra. Ropogó ízületekkel igyekezett sajgó tagjait működésre bírni. Végül, nem tudván merre jár a neje, hatalmas hangerővel bődült el a nappali közepén

– Kihugyozom azt a kurva sört, addig csinálj valami kaját, ha még képes vagy rá! De most ne maradjon félig nyers a szalonna a tojás alatt! – ordította és elsietett a wc felé.

Linda kevesebb hangerővel is megelégedett volna. Sam hozta a szokásos formáját, az asszony pedig azonnal elképzelte, ahogy egy vadászpuskával lövi telibe a konyha közepén. Aztán elszomorodott. Tudta, hogy ezek csak hiú ábrándok. Ő nem volt gyilkos, a férfi pedig inkább agresszor volt, mint áldozat. Nem szabadulhatott tőle. Rabszolga lesz mellette amíg él, és csak abban bízhat, hogy hamar elviszi valami korai infarktus.

Közben alágyújtott egy tekintélyes öntöttvas serpenyőnek és angolszalonna csíkokat fektetett az edény aljába. A fém egyenletesen osztotta szét a hőt, így egy-két perc után a hús kellemes sercegésbe kezdett a tűzhelyen. Az illata hamar betöltötte a teret. Az asszony serényen ütött föl tojásokat egy tálba és mire a férje megérkezett, már egy habverővel verte fel a rántottának valót.

Gépiesen dolgozott, megszokott mozdulatokkal tett-vett, ahogy mindig. Igazából nem törődött vele, hogy Samnek ízlik-e az étel, magasról tett a véleményére. A minap is ezért maradt rágós a szalonna. Ugyan kit érdekelt, hogy mit morog ez a bunkó?

A rotyogó étel illata betöltötte a konyha minden zugát és éppen felfedező útra indult a folyosón a ház többi helyisége felé. Hívogató lehetett egy korgó gyomrú férfiállat számára, mert Linda nemsokára meghallotta a férje döngő lépteit és azt, hogy már megint zúgolódik valami miatt, de nem értette pontosan, hogy mi a baja. Folyton panaszkodott, majd Őt szapulta és okolta mindenért. Az asszony sokszor már meg se hallotta a penitenciáit, de azért az messze állt a valóságtól, hogy soha nem idegesítette fel magát rajta. Előfordult, hogy miközben Sam hadonászva ordított, Ő a pasas retkes nyakát fixírozta. Túl vastag volt, valószínűleg nem érte volna át. Sajnos!

– Kész vagy már, Te átok?! – lépett be kedvesen a ház ura.

– Itt a reggelid, egyél!

– Majd éppen te fogod nekem megszabni, hogy mit csináljak! – kelt ki magából lilára vált arccal Sam.

– Tényleg azt hiszed, hogy érdekel? Tudom, hogy csámcsogva befalod az állítólag szörnyű főztömet és elpárologsz a fenébe! Nem akarsz te itthon részt venni semmiben, csak kiszolgáltatod magad és azt reméled, hogy szeretlek azért, mert mindig bántasz! Hát tudd meg, hogy nem győzöm kivárni, hogy elhúzz a francba! – fortyant fel Linda, besokallva.

A férfi felordított, de nem lehetett érteni, hogy mit mond. Dühtől eltorzult arccal fordult a tűzhelynél forgolódó asszony után és valami szörnyű agresszivitást árasztva magából, elkapta a nő csuklóját. Akkorát rántott rajta, hogy maga felé fordítsa. Linda éppen a serpenyőt készült levenni a tűzről. Az edény fogantyúját fogta éppen, amikor a férje rátámadt. Érezte, hogy ez most nem tréfa. Szinte markolni lehetett a konyhában a férfi indulatát. Ijedtében Sam képébe vágta a zsírban sercegő szalonnákat. Fájdalmas visítás volt a válasz. A férfi az arcához kapott és a szemét maró zsírt próbálta a keze fejével kidörzsölni, amitől az még inkább marta érzékeny szöveteit. Linda megrémült. Tudta, hogy ez nem múlik el nyom nélkül. Sam ordítozása meg még odavonzza a szomszédokat. Már csak az hiányzott volna! Ránézett a kezében tartott serpenyőre és érezte, hogy elönti az elszántság. Itt volt az alkalom. Felemelte az öntöttvas edényt, ami szinte izzott a forróságtól és két kézzel megmarkolta a nyelét. Tiszta erőből sújtott le a férje fejére. Érezte, hogy a vas egy pillanatra odaragad, aztán égett bőrt tépett le a férfi homlokáról.

A rámért óriási ütéstől Sam elhallgatott. Üveges tekintettel bámult Lindára, mintha nem tudta volna, hogy mi történt. Lépni próbált egyet előre, de megtántorodott. A második csapás aztán leterítette. Zuhantában elvitt két széket és az asztal lapját is kettétörte, mielőtt földet ért.

Linda zihálva ejtette ki a kezéből a még mindig forró edényt, ami sisteregve esett le a hideg kőre és négyfelé tört. Vége lett, mint a házasságának. Letekintett a földre hanyatlott Samre, aztán közelebb lépett. A pasas nyitott szemmel, mozdulatlanul feküdt, nem is pislogott. Olyanok voltak a szemei, mintha aszpikkal zselésítették volna őket.

– Ez halott! Meghaltál? – kérdezte, de sejtette, hogy nem fog választ kapni. A bizonyosság kedvéért még egy hatalmasat rúgott a földön heverő testbe, de az nem moccant. Linda ideges rándulásokkal a szája sarkában, elvigyorodott. Hát végül mégis megcsinálta! Olyan gyorsan történt minden, hogy kiélvezni sem volt ideje. Szinte túl könnyű volt. Nem hitte volna, hogy ilyen egyszerű az egész. Csak felemelte a serpenyőt, lesújtott és kész!

Sam hullája égett hússzagot árasztott. Linda nézte egy darabig, de nem ébredt benne részvét. Inkább arrafelé kalandoztak a gondolatai, amiket a kedvenc tv műsorában látott. Ilyen recept nem is volt! Edénnyel talán még nem is ölt embert senki?! Ki tudja? Mindenesetre tennie kellett valamit. Mégsem maradhatott a férje teteme a szétdúlt konyha közepén!

Erre a problémára látott egy részt. Mindent megmutattak, hogy hogyan lehet egy holttestet eltüntetni nyom nélkül ahhoz, hogy ne bukjon le az ember. Több lehetőség is volt. Például feloldhatná savban. Csakhogy műanyag volt a fürdőkád, ezért az is feloldódott volna, mint részeg tinédzser a diszkóban. Ez bizony nem volt jó. El is áshatná a kertben és ültethetne rá valami bokrot, mintha csak kertészkedne. Ha ki nem szúrják a szomszédok, ahogy megpróbálja a közel száztíz kilós férfit kivontatni a gyepre. Kuka! Ez sem volt a legjobb ötlet. Mégiscsak kezdenie kellett vele valamit! Végül, ahogy felpillantott, megvolt a forgatókönyv!

A folyosó végén állt Sam kombija. A házban húzhatja, majd összetakarít később, de itt nem látja meg senki. Mondjuk volt két lépcsőfok, amin le kellett húznia a férje porhüvelyét, de ennek már amúgy sem árt semmi. Azt kellett csak kitalálnia, hogy vajon hogyan emeli be a kombiba az ernyedt testet. Nézegetett a lejáró felé, de aztán kitalálta azt is. Elindult a garázs felé.

Linda fejben végigvette az összes végrehajtandó pontot a tervéből. Kitalálta, hogy egészen közel tolat az ajtóhoz, szinte a küszöbig. Ott át teszi azt a régi asztallapot, amit azelőtt használtak, hogy kisírta volna ezt az újat Samtől. Alig akarta megvenni. Most meg összetörte a disznó! Akkor be tudja húzni a kocsiba. Végül rádobja azt az olajos ponyvát a fal mellől és már mehet is. Ha besötétedik, akkor lemegy a hídhoz és lehajt a kocsival. Majd az utolsó pillanatban kiszáll. Olyankor úgysem jár arra senki, nem fogják meglátni. A többit meg a halak elintézik. Ha van gyomruk hozzá!

Tervezgetés közben öles léptekkel igyekezett a gépkocsitároló felé. Nem nagyon vezetett, de remélte, hogy sikerül majd közelebb állnia a szűk garázsban a kocsival. Vidáman leszaladt a lépcsőn és feltépte az autó ajtaját. Azonnal megcsapta Sam jellegzetes bűze. Kishíján felfordult a gyomra. Nagy levegőt véve huppant be az ülésre és fordította el a kulcsot. Amikor hátrafordult, megtorpant egy pillanatra. Nem is emlékezett rá, hogy ilyen dög nagy ez a jármű. Végül eltekerte a kormányt és saját magát is alaposan meglepve, elsőre sikeresen oda állt a lépcsőhöz. Mindent úgy tett, ahogy kifundálta az előbb, aztán visszaindult a halottért.

Gondtalanul lépkedett a konyha felé, büszke volt magára, amiért mindent olyan ügyesen csinált, ahogy a tv-ben látta. Amikor átlépte a küszöböt, megbénította a rémület. Sam hullája nem volt sehol. Linda lassan körbeforgatta a fejét, de meg kellett állapítania, hogy a férje maradványai éppen szökésben voltak. Ez bizony nem jelentett semmi jót. Kifejezett balsejtelme volt. Vagy a zsarukat riadóztatja éppen, vagy pedig rá vadászik.

A nyakára fonódó vaskos kezek olyan erővel szorították a torkát, hogy majdnem elroppant a gégéje. Nem kapott levegőt. A szemében kezdtek elpattogni a hajszálerek. Végül Ő lesz az, aki meghal? Nem lehetett igaz, hogy annyi szenvedés után Sam lesz a vígözvegy, Linda pedig el lesz hantolva valahol és még sírja sem lesz, ahol meglátogathatnák néha az ismerősei. Rémülten kapálózva csapkodott a karjaival, amikor a kezébe akadt az a nagy kés, amivel a szalonnát vágta. Ösztönösen markolta meg, már nem tudott gondolkodni. Szorosan rásimultak az ujjai és hátra szúrt vele. Olyan erősen, ahogy csak bírt. Érezte, amikor a penge húsba szaladt, csak a csont állította meg. Görcsösen visszarántotta a hevenyészett fegyvert, de nem engedte el.

A háta mögött tornyosuló férfi szorítása engedett annyit, hogy az asszony kiszabadulhasson. Minden erejét összeszedve megpördült és csak szúrt ész nélkül. Talán tízszer, vagy többször is, mindegy volt. Samnek meg kellett végre döglenie, hogy ne Ő végezze a konyha padlóján. A férfi állta a szúrásokat egy darabig, mintha nem is történt volna vele semmi, végül merev tekintettel a földre hanyatlott. Meghalt! Annyi volt a vér, hogy ez már nem is maradt kérdéses. Végre kimúlt ez a rohadék!

Linda zihálva csúszott le mellé a véres padlóra. Nem maradt ereje. Levegő után kapkodva zokogott vigasztalhatatlanul. Kishíján belehalt ebbe a kalandba és most annyi volt a vér, hogy a villamosszék szinte borítékolható volt. Ezt már nem lehetett megúszni. Összevissza cikáztak a gondolatai mindenfelé, sokáig nem tudott a sokktól józanul gondolkodni. Talán órák teltek el, mert közben odakint lement a nap és sötétbe borult a kinti világ. Az asszony arra eszmélt, hogy a hold fényénél üldögél a földön egy megszáradt vértócsa közepén a férje holtteste mellett. Akit mellesleg éppen Ő ölt meg!

Felpattant és vetkőzni kezdett. Nem fogja sitten tölteni a hátralévő éveit! A véres rongyokat Sam ölébe púpozta, aztán a vért átlépve felszaladt az emeletre. Szélsebesen ugrott be a zuhany alá és vakarta le magáról az elkövetett gyilkosság mocskát. Felfrissülve vett magára egy joggingot és a garázsba rohant. Eszébe jutott az a rész, amikor azt tanították, hogy a tűz hogyan semmisíti meg a nyomokat. Felkapott egy kanna benzint és pár perccel később már a hullát és a konyhabútort locsolta. Amikor kész lett, kilépett a folyosóra és onnan dobta be az égő gyufát néhai férje holttestének az ölébe. Hatalmas lángok csaptak fel, a mennyezetet nyaldosták. A lámpa üvegbúrája azonnal felrobbant. Linda tudta, hogy mennie kell. Gyorsan zsebre vágott némi pénzt és a mobilját, majd kilépett a kertbe. Amikor az emeleti ablakokban is meglátta a lángok narancssárga fényét, csak akkor telefonált. Közben míg a tűzoltókat várta, végig vigyorogva ismételgette magában a biztosítási kötvényük számát. Nem akarta elfelejteni, hiszen az volt a beugrója az új életébe.

Pokoli éjszaka

Rachel lábai kezdtek begörcsölni a guggolástól. Szerencsére meg tudott kapaszkodni egy vaskos fa törzsében, de a helyzete attól még nagyon is kényelmetlen volt. A lábfeje is majd lefagyott, mert indulás előtt az első keze ügyébe akadó cipőt kapta sietősen a lábára, ami balszerencséjére egy gyöngyvászon sportcipő volt. A fehér lábbeli pedig egyeltalán nem volt meleg a pokoli zimankóban. Nem éppen így képzelte el a ma estét. Emily azonban egy forgószél erejével felforgatta a terveit. Ő pedig most is mellette volt és félretette a saját vágyait.

Egész nap sürgött-forgott a konyhában. Csirkét sütött, hozzá tepsiben sült burgonyát és babot. Természetesen Logan kedvenc almás pitéjét is elkészítette. Alig várta már, hogy a vőlegénye hazaérjen a konferenciáról, ahová továbbképzésre ment. Minden este beszéltek, de attól még rettenetesen hiányzott neki a férfi. Folyton a telefonját leste, mikor érkezik már egy üzenet, hogy leszállt a gépe. Miután elkészült a vacsorával, gyorsan lezuhanyozott, mert kissé kimelegedett a főzőcskézésben. Épp belebújt egy új ruhába, amit azért vett, hogy meglepje Logant, mikor kulcscsörgést hallott a bejárat felől. Boldogan szaladt az előszobába és belevetette magát az érkező karjába. A vőlegénye kacagva felkapta és megpörgette a levegőben. Aztán finoman letette a nőt és szenvedélyesen megcsókolta.

– Látom, hiányoztam. Nagyon szexi ez a ruha, de még nem láttam rajtad. Talán el akarsz csábítani? – kérdezte huncut csillogással a szemében.

Rachel játékosan a karjára csapott és kajánul rávigyorgott.

– Talán – búgta csábosan, majd a férfire kacsintott.

Logan incselkedve a fenekére csapott, majd a levegőbe szimatolt.

– Nagyon finom illatokat érzek. Csaknem a kedvenc almáspitémet szimatolom?

– Gyere és nézd meg!

Azzal Rachel kézen fogta Logant és behúzta magával a konyhába. A vőlegénye a terített asztal és az ínycsiklandó ételek láttán magához húzta Őt és szorosan átölelte.

– Fantasztikus vagy! Én vagyok a legszerencsésebb férfi a világon! – azzal gyengéd csókot nyomott Rachel feje búbjára.

A vacsora kellemesen telt. Mindketten meséltek egymásnak a külön töltött napok eseményeiről. Hangosan nevettek, mikor Logan a továbbképzésen felszólalók esetlenségeit ecsetelte. A jókedvüket azonban a nő mobiljának csörgése szakította félbe. Rachel bosszankodott, amiért a készülék belekellemetlenkedett az estéjükbe. A mobil viszont kitartóan zenélte Selena Gomez egyik számát. Rachelnek elkomorult az arca. Ezt a csengőhangot a legjobb barátnőjéhez, Emilyhez állította be. Nagyot sóhajtott. Semmi kedve nem volt most ehhez, ráadásul Logan végre hazajött és neki még voltak tervei az estére. A készülék azonban nem hagyta abba a zajongást. Rachel végül feltápászkodott és átment a nappaliba. Dühösen csörtetett a dohányzóasztalhoz és felkapta az idegesítő eszközt. Cseppet sem volt kedves, mikor beleszólt.

– Mi van Emily? Nem érek rá! – vakkantotta köszönés helyett.

– Caleb egy másik nőt fogdos a szemem láttára! Épp a nyakát csókolgatja az a rohadék! – mondta Emily hisztérikusan.

Rachel nehezen tudta értelmezni a barátnője sírástól eltorzult hangját. Mikor azonban összerakta a hallottakat, teljesen megdöbbent. Nem akart hinni a fülének. Emily és Caleb volt az „igazi álompár”. Csöpögősen imádták egymást, szinte állandóan együtt voltak. Mély levegőt vett, hogy higgadtan tudjon megszólalni.

– Hol vagy most Em?

– Abban az új, nyavalyás klubban, a Bluemagicben. Tudod, amivel tele volt az insta, hogy mennyire menő hely, meg ilyen hülyeségek! – mondta a barátnője hüppögve.

– Jól van, maradj, ahol vagy, odamegyek! Tényleg maradj a fenekeden és ne csinálj semmi ostobaságot! – mondta határozott hangon Rachel és kinyomta a telefont.

Logan időközben odalépett mögé és átkarolta.

– Mi a baj? – kérdezte kedves hangon.

– Emily azt állítja, hogy Caleb egy másik nővel van a Bluemagicben és teljesen ki van borulva. Odamegyek, mielőtt valami őrült jelenetet rendezne, tudod, mennyire heves a természete.

– Veled menjek?

– Nem kell, köszi. Remélem, hamar le tudom nyugtatni, aztán sietek haza hozzád.

Azzal megfordult a férfi karjában és rövid, de heves csókot adott neki. Aztán már szaladt is átöltözni. Gyorsan magára kapott egy farmert meg egy vastag, kötött pulcsit. Haját kapkodva kötötte lófarokba. Két perc múlva már az ajtóban volt. Annyira sietett, hogy az első cipőt felhúzta, ami a kezébe akadt. Egy vágyakozó pillantást vetett Loganre, aki elég szomorúnak látszott, de most is, mint mindig annyira megértő volt vele.

– Vigyázz magadra kicsim! Várlak haza! köszönt el tőle bánatos ábrázattal.

– Sietek, ahogy csak tudok – felelte Rachel, de már kint is volt a folyosón.

A liftre szerencsére nem kellett sokat várnia. A fülke tükrében vette csak észre, hogy a vékony, fehér sportcipőjét vette fel. Bosszankodott egy kicsit, de nem ment vissza, hogy melegebbet húzzon, tényleg nem akarta Emilyt sokáig magára hagyni.

Miután leért a parkolóba, gyorsan bevágódott a kocsijába és már indult is. Érzése szerint nem haladt eléggé a késő esti forgalomban. Mások is szórakozni indultak, ráadásul már zsinórban ötödjére kapott pirosat. Remélte, hogy nem ér későn a klubba. Rettegett tőle, hogy a barátnője jelenetet rendez. Emily sajnos nagyon heves természetű volt. Sokszor előbb beszélt, minthogy végiggondolta volna a dolgokat. Caleb elég jól tolerálta a hülyeségeit, de Rachel úgy sejtette, hogy a férfi türelme sem fog örökké tartani. Em kiborulásait nem volt mindig könnyű elviselni. Persze máskor meg igazi harcostársa volt az embernek. Nála állhatatosabban senki nem állt ki a szeretteiért. Sokáig nem lehetett rá haragudni, annyira odaadó és kedves tudott lenni. Csak aztán mindig jött egy újabb hiszti valami vélt, vagy valós dolog miatt. Az a helyzet, hogy nem ez volt az első alkalom, mikor Emily azt vizionálta, hogy Caleb megcsalja Őt. Remélte, hogy most is csak egy újabb nyavalygásiroham lesz a ma esti program és hamar meg tudja nyugtatni a barátnőjét. Caleb végtelenül hűséges volt hozzá, annyira odáig volt Emért, hogy olyat Rachel eddig csak a szerelmes regények lapjain olvasott. Nem gondolta, hogy ilyen „tökéletes” pasi tényleg létezik. Mondjuk neki időnként sok volt Calebből. Ő nem bírta volna, ha a párja ennyire rá van kattanva. Emily azt mesélte, hogy otthon egy pillanatra se hagyja magára, folyton vele van. Emily még a lábát se borotválhatta egyedül. Mondjuk, ha nekik ez így jó, ki Ő, hogy beleszóljon a dolgukba. Neki csak azzal volt baja, hogy a barátnője a Logannel közös estéjét verte taccsra. Mielőtt megint kiakadhatott volna emiatt, odaért a Bluemagichez.

Akkora volt a nyüzsgés, hogy csak két utcával arrébb talált szabad parkolóhelyet. Gyorsan bezárta a kocsit és már rohant is a klubhoz. Persze emiatt belelépett egy jókora tócsába, amit sikeresen felcsapott a farmerjére, a cipője pedig teljesen átázott.

– A rohadt életbe! – szitkozódott fennhangon, de azért ment tovább a Bluemagichez.

A lába rögtön átfázott. Az utcán jókora sor hömpölygött.

– Ez fantasztikus! – dünnyögte maga elé kétségbeesetten.

Ideges lett. Em tuti gigantikus drámát fog rendezni, mire Ő végre bejut. Előkapta a mobilját és tárcsázott.

– Kint vagyok a klub előtt, de hatalmas a sor. Nem tudom, mikor fogok bejutni. Ugye nem csináltál semmi baromságot eddig?

– Nyugi, jó voltam anyuci – mondta sértődötten Emily.

Rachel nem foglalkozott vele.

– Mi van Calebbel? Még mindig látod? – faggatózott türelmetlenül.

– Igen, valami bögyös szőkével flörtöl éppen. Egyik karjával átöleli a ribancot, a másik kezét viszont nem látom. Várj csak, felállnak, úgy tűnik, menni készülnek. Én is kimegyek és utánuk megyünk.

Azzal kinyomta a telefont. Rachel ingerülten visszahajította a készüléket a táskájába. Valahogy még mindig egy kicsit kételkedett a dologban. Ezeken a helyeken nem mindig a legjobbak a fényviszonyok. Emily pedig biztos messzebb ült a pártól. Mi van, ha Caleb csak hasonlít erre a pasira? Mindegy, most már kivárja a dolog végét

Kiállt a sorból és a fal mellé húzódott. Onnan figyelte a kijáratot. Remélte, hogy tényleg csak valami félreértés az egész és hamarosan visszamehet Loganhez és a vőlegénye felmelegíti Őt. Kicsit elkalandoztak a gondolatai. Egy pár harsány nevetgélésére kapta csak fel a fejét. Ledermedt attól, amit látott. A kijárat feletti lámpafény jól megvilágította a kacarászó párocskát. Emily nem tévedett. Caleb tényleg épp egy szőkeségre volt rácuppanva. Azok ketten rá se hederítettek, annyira belefeledkeztek egymásba.