Stéphane Garnier

Élj úgy, mint
JAMES BOND

részlet

A fordítás alapjául szolgáló mű:
Stéphane Garnier:
AGIR ET PENSER COMME JAMES BOND

Copyright © Éditions de l’Opportun 2020

Published by special arrangement with Les Éditions de l’Opportun in conjunction with their duly appointed agent 2 Seas Literary Agency and co-agent Livia Stoia Literary Agency.

All rights reserved.

Élj úgy, mint James Bond © Partvonal Könyvkiadó, 2022
Magyar fordítás © Beke Cz. Zsolt

Minden jog fenntartva! Jelen kiadvány sem részben, sem egészben nem másolható, nem sokszorosítható, sem elektronikus, sem mechanikai eljárással. Bárminemű felhasználása csak a kiadó írásos engedélyével történhet.

Partvonal Könyvkiadó, Budapest, 2022
www.partvonal.hu

Felelős kiadó a Partvonal Könyvkiadó ügyvezetője
Felelős szerkesztő: Korentsy Márta
Műszaki vezető: Dubecz Adrienn
Szerkesztő: Vass Norbert
Korrektor: Simon Bettina
Borító: olo.éditions
Belső grafika: Nord Compo
Nyomdai előkészítés: Pézsa Sarolta

ISBN 978 963 609 038 8

Elektronikus változat
eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu
Készítette Ambrose Montanus

BÚJJ JAMES BOND BŐRÉBE!

Fedezd fel, hogyan válhatsz 007-es ügynökké!

Gondolkodj, cselekedj, szólalj meg úgy, mint egy mesterkém!

Tartalom

Előszó

1. James nem alkuszik meg

2. James vállalja önmagát

3. James igazi sármőr

4. James szeret provokálni

5. James könyörtelen is tud lenni, ha kell

6. James a meglepetés mestere

7. James tartja a szavát

8. James pimasz

9. James hallgat az ösztöneire

10. James soha nem veszíti el a fejét

11. James karizmatikus

12. James laza

13. James magabiztos

14. James áthágja a szabályokat

15. James tudja, hol a helye

16. James szereti a luxust

17. James jól használja a vonzerejét

18. James opportunista

19. James visszafogott

20. James cinikus

21. James nem foglalkozik a múlttal

22. James szűkszavú

23. James ki tudja nyitni a szívét

24. James mindig váratlanul bukkan fel

25. James rugalmas

26. James lovagias

27. James nem bánja meg a döntéseit

28. James bátor

29. James jó stratéga

30. James mindig ad magának második esélyt

31. James mindig talál megoldást

32. James gyűlöli a szükségtelen erőszakot

33. James kordában tartja a félelmeit

34. James könnyen vált nézőpontot

35. James hűséges barát

36. James elegáns

37. James nem fedi fel a kártyáit

38. James képes együttérezni másokkal

39. James a saját korában él

40. James a meggyőzés mestere

41. James felvállalja a hibáit

42. James tudja, mire vágyik

43. Jamest nem lehet megvesztegetni

44. James megfontolt

45. James egy macska: 9 élete van

A nagy 007-es teszt

A 007-es teszt eredménye

James szabályai a mindennapokra

A megbocsátás képessége a legnagyobb értékünk

Filmográfia

Bibliográfia

Előszó

Mindannyiunkban lenne egy kevés James?

Mármint Bond? James Bond?

Élj úgy, mint James Bond? Komolyan? Már a macskás ötlet is meredek volt…*

De hát miért is ne vehetnénk példát arról az ikonról, aki annyi mindenhez ért, akinek számtalan arcát láttuk már, és aki évtizedek óta újra meg újra megújul?

Mi az a titok, ami miatt James ennyire megragadja a fantáziánk? Hiszen – legyünk őszinték ‒ mindannyian álmodoztunk már arról, hogy legalább egy napra Bond bőrébe bújunk.

Mit tanulhatunk a megnyilvánulásaiból és a gondolkodásából, mit ültethetünk át a viselkedéséből a mindennapi életünkbe? James Bond, mint életvezetési tanácsadó? Hisz ő egy kitalált karakter...

Pontosan erről a felfedezésről szeretnék beszámolni. A valódi nagy emberek – éppen úgy, mint a képzeletbeliek – a karizmájuk, az eszméik, az életfelfogásuk által testesítenek meg a személyiségükből fakadó üzeneteket vagy szabályokat. A tehetségük, a képességeik, a hozzáállásuk minket is inspirálhat, és alkalmazhatjuk a hétköznapokban mindazt, amit tőlük tanulunk.

Azért választottam Jamest, mert ő egy divatoktól és korszakoktól független hős. Noha egyes esetekben a rendezés vagy a színészi játék hagy némi kívánnivalót maga után – mindenkinek megvan a kedvenc Bond-mozija –, a 007-es személyisége az idők során egyre gazdagabbá és összetettebbé vált, miközben sikerült megőrizni a figura alapvető mozgatórugóit.

James mindig ugyanaz maradt Sean Connery elegáns és élcelődő bemutatkozásától a Daniel Craig által a legutóbbi filmekben alakított, kissé megtört Bondig: hűséges a szellemiségéhez, a nagyságához, mindahhoz, ami miatt az egész világon milliókat tud megbabonázni karizmájával, erejével, humorával és sármjával.

Fejlesztenünk kell a jellemvonásainkat és függetlenségre kell törekednünk, hogy mi is elérhessük azt a fajta finomságot és ösztönösséget, ami olyan kivételessé és érinthetetlenné teszi Jamest. A személyiségünk ezen részeit ugyanis gyakran háttérbe szorítjuk.

Hogyan bújhatunk James bőrébe? Hogyan érthetjük meg a személyiségét? Hogyan kerüljük el, hogy becsapjuk magunkat? Tényleg mindannyiunkban szunnyad egy James, aki csak arra vár, hogy megmutathassa magát?

Annyi év, annyi színész, annyi adaptáció után még mindig ott az megállíthatatlan lendület, a karaktert övező rejtély, az őt világszerte követők beteljesületlen álma: igen, James még mindig létezik. Nemcsak egy szerepet tölt be, hanem fontos feladata is van: ő az, akivé mindannyian szeretnénk válni ‒ még ha csak egy pillanatra is. James egy hatékonyabb, tökéletesebb, kitalált verziója annak a személyiségnek, akit egy-egy pillanatra szeretnénk magunkra ölteni.

A női szívek elcsábításán, a távoli utazásokon, a lazaságon, a kockázatvállaláson, az elképesztő küldetéseken, a hősi nagyságon, mindazon túl, ami felépíti bennünk a Bond-univerzumot, ott lapul ennek a rejtélyes figurának a magva: Bond létének kifürkészhetetlensége. A motivációja, a titkai, a rettenthetetlensége, miközben mi… Nos…

Látjátok, pontosan ezért vágyunk rá, hogy James Bondok legyünk, és emiatt csodáljuk őt ennyire.

Megismerhetjük-e vajon a mélyről fakadó motivációit? Ezeket vajon alkalmazni is tudjuk a saját életünkben? Vajon bennünk is lehet egy morzsányi abból a James Bondból, aki nap mint nap megmenti a világot? Ezt a kérdést járom körbe ebben a kötetben!

De James vajon betartja a saját ígéretét? Mi magunk tudjuk-e fejleszteni a bennünk rejtőző Bondot?

Mi lenne, ha azt mondanám, igen! És ehhez még pisztolyra sincs szükség. Olyan fegyvereket kell használnunk ehelyett, amelyek sokkal ütősebbek annál, mint amit James tudna nyújtani nekünk…

Azt mondom, csak élni kell… Élni és halni hagyni… Ugye, ismerős?

Már látod, hol rejtőzik mindannyiunkban James Bond? Már érted, mire célzok?

Karikázd be a válaszod.

Találkozunk a kötet végi 007-es teszten!

Igen A

Nem

Talán/néha

*Stéphane Garnier: Macskabölcsesség, Partvonal, Budapest, 2018. Fordította: Schnedarek Réka.

1
James
nem alkuszik
meg

Amikor a film elején M szeretné leállítani Bondot Blofeld üldözéséről, az ügynök kiront az irodából.

Moneypenny: Ez aztán gyorsan ment. Arra sem hagy időt, hogy csábítóvá tegyem magam.

Bond: Szeretnék diktálni néhány sort.

Moneypenny: Írom, James.

Bond: Uram, tisztelettel kérem, hogy fogadja el a lemondásomat. Satöbbi, fejezd be…

Moneypenny: Ez komoly, James?

Bond: Igen, drágám, visszavonulok. Ha elkészültél vele, tedd le az asztalára.

Őfelsége titkosszolgálatában, 1969.

Kompromisszumot kötni? Az nem James világa. Ő ugyanis teljes mértékben elkötelezett a küldetése mellett. Tisztában van azzal, amivel nekünk is tisztában kell lennünk: csak akkor leszünk sikeresek, ha 200%-ot adunk bele.

Nem szabad összekevernünk a szükséges, kis kompromisszumokat a félmegoldásokkal, mint ahogy azt sem szabad elhinnünk, hogy ha magunkkal alkudozunk, azzal nem áruljuk el az értékeinket vagy a meggyőződésünket.

James a meggyőződése miatt nem hagyja annyiban az ügyet, és nekünk is követnünk kell a példáját. Semmi sem tiszteletreméltóbb annál, mint amikor valaki kitart az ötletei, a célja, az eszméi mellett.

Ha nem alkuszunk meg a mindennapokban vagy a munkahelyünkön, akkor biztosan számíthatunk a kollégáink és a környezetünk figyelmére és bizalmára. Ez a magánéletben is sokat számít.

Lenne kedved olyanokkal összefogni, akik a széljárásnak megfelelően változtatják a véleményüket? Ki bízna meg egy szélkakasban?

Sokszor eszembe jut, hogy néhány évvel ezelőtt az írás még nem számított igazi foglalkozásnak. „Jó” emberi szokásként rendre leszóljuk azt, amit nem értünk. Lenézzük az ismeretlent és ítélkezünk fölötte, ahelyett, hogy meghallgatnánk, milyen vágyak hajtják mások életét.

Kit zavartam azzal, hogy írni kezdtem? Mintha az írás valami súlyos tévedés lenne a jövőmre nézve, noha folytattam mellette a munkámat is, hogy több forrásból tudjam fizetni az egyre gyülekező számláimat.

Sokan úgy néztek rám, mintha szétromboltam volna azt a módszeresen egymásra rakott kockákból felhúzott építményt, amelybe a többiek a sorsom alakulását vélték belelátni. Azt, ami számukra megnyugtató, ami szerint rám tudják erőltetni az előítéleteiket.

Jó látni ezeket a tekinteteket, amelyek ma is éppen annyira értetlenek, mint a múltban, de legalább már nem ítélkeznek, és mintha egy-egy pillanatra büszkeséget, sőt már-már irigységet is felfedeznék bennük.

Jameshez hasonlóan, aki csak pillanatokra játssza meg, hogy már kis híján feladta, nekünk sem szabad megalkudnunk. Összhangban kell maradnunk a motivációinkkal, az eszméinkkel.

Elvégre ezek adják a személyiségünk, a valódi egyéniségünk gerincét.

Ha megtaláljuk a bensőnkben megbúvó Bondot, az segít hűségesnek maradni az eszméinkhez és meggyőződéseinkhez, amelyek a mai napig alakítanak minket.

GONDOLKOZZ JAMES FEJÉVEL!

SOHA NE ADD EL A LELKED

AZ ÖRDÖGNEK! NEM ÉRI MEG.

2
James
vállalja
önmagát

„A nevem Bond. James Bond.”

Az összes filmben elhangzik.

Bond ikonikus mondata az összetett személyiségét tükrözi.

James vállalja önmagát. Nem rejtőzködik, nem használ álnevet, nem ölt álruhát, még akkor sem, ha biztosítanak neki fedősztorit, hiszen tisztában van vele, hogy az sosem tökéletes.

Napjainkban rákos sejtek módjára szaporodnak a közösségi média felületei mögött megbúvó kommenthuszárok és trollok, de vajon ők tudnak-e valaha felelősséget vállalni a szavaikért?

Való igaz, hogy néha nem könnyű őszintén felvállalni, kik is vagyunk. A szülővárosunk vagy a lakóhelyünk, a társadalmi helyzetünk vagy az állásunk alapján előfordulhat, hogy egy bizonyos magatartást várnak el tőlünk az emberek, hiszen mindezek olyan referenciák, amelyek alapján mindnyájan skatulyákba helyezhetők vagyunk.

Nem is olyan rég megkérdezték tőlem, hogy egyes írásaimat miért nem álnéven publikálom. Olyanokkal jöttek, hogy: „Nem félsz attól, hogy elveszíted az olvasóidat?” Vagy ezt mondták: „De hát ennek semmi köze sincs a macskákhoz!” Esetleg: „Biztos vagy benne? Hiszen ehhez túl híres vagy… ez már szinte…”

Egyetlen egyszer használtam álnevet, mégpedig az elbeszélő miatt. Egyszerűen jobban illett a történet céljához, ha egy női hang meséli el. De máskülönben miért ne lenne jogom ahhoz, hogy más – néha egymásnak határozottan ellentmondó – vágyaim, igényeim legyenek?

Egyikünk sem készült simára csiszolt fából, mindannyiunknak megvannak a saját belső vívódásai, önellentmondásai, gyenge pontjai. Egyikünknek sem kell eltitkolnia, hogy mi tetszik neki, miben leli örömét, milyen hobbija van, csak azért, mert az nem passzol az énünk többi részéhez.

Minden embert különböző és sokszínű tapasztalatok tesznek teljessé, és mindent felvállalhatunk abból, akik voltunk és vagyunk.

Ráadásul, ha felvállaljuk a nevünket, a gondolatainkat, a tetteinket ‒ vagyis azt, akik vagyunk ‒, nemcsak a saját személyiségünket gazdagítjuk, de értékesebbé válunk mások szemében is. Értékesebbé, mint mindazok, akik jellemvonásaik egy részét álnevek vagy napszemüveg mögé rejtik.

Egészítsd ki az alábbi mondatot, és ismételd addig, amíg az értelme és a mondanivalója teljes mértékben, valóban átjárja azt a sokoldalú személyt, aki te vagy:

„A nevem…”

GONDOLKOZZ JAMES FEJÉVEL!

TUDOM, KI VAGYOK,

ÉS VÁLLALOM, AKI VAGYOK!

3
James
igazi sármőr

James Bond: Micsoda kellemes meglepetés!

Mary Goodnight: Mint látod, nem kérettem magam sokáig.

James Bond: Kiképeztek, hogy számítsak a váratlanra, de ilyen meglepetésre nem készítettek fel.

Az aranypisztolyos férfi, 1974.

Julietta: (átnyújt egy számlát) Óhajt beletekinteni?

James Bond: (alaposan szemügyre véve a nőt) Biztosan szép kerek.

A világ nem elég, 1999.

Jamest gyakran vádolják azzal, hogy hímsoviniszta, sőt nőgyűlölő. Ha csak azt a néhány szerencsétlen mondatot vesszük alapul, ami a karakter filmográfiájából összeollózható, akkor tényleg rejlik ebben némi igazság. Összességében viszont mégis leegyszerűsített, felszínes elemzésnek mondhatjuk mindezt.

Valójában James nagyon is szereti a nőket. Na, persze, elcsábítani is szereti őket, de éppen olyan vonzónak találja a szépségüket, mint az intellektusukat, bizonyos esetekben még őrült szerelembe is képes esni, sőt egyes hölgyekért akár a korábbi életét is képes lenne feláldozni.

Kevesen szeretik annyira a nőket, mint James, és erre tán Daniel Craig Bondja a legjobb példa.

Bár néha úgy tűnhet, a Bond-lányok csak a színtiszta élvezetet testesítik meg, hiszen a korai filmek leginkább a 007-es kalandjaiként ábrázolják őket. Pedig ezek a nők nem csupán James kósza hódításainak tárgyai. Inspirálják őt, figyelmeztetik rá, ha bajba kerülne, a pácban pedig segítik, vezetik őt.

Bond a női nem rajongója, még akkor is, ha hosszú ideig nőgyűlölőnek mutatkozott. Persze ezt is történelmi kontextusban kell vizsgálni. 1953 – vagyis Bond figurájának megszületése – és 2020 között a nők társadalomban betöltött helye jelentősen megváltozott. A 007-es nőkkel szembeni viselkedését is ennek ismeretében kell vizsgálni, még ha ez nem is ad felmentést James számára. Egy ugyancsak filmes példával élve: ma éppúgy elítélően gondolkozunk arról, ahogy Alfred Hitchcock bánt a nőkkel forgatások alatt.

Egyébként már a második Bond-lány, az 1963-as Oroszországból szeretettel című filmben Daniela Bianchi által alakított Tatjana Romanova is kikel James ellen. Amikor a vonaton összehozza őket a sors, és a kém úgy hívja meg egy teára a büfékocsiba, hogy rácsap a fenekére, a nő így reagál: „Bizonyos angol szokások meg fognak változni.” Változnak az idők is, és ezzel együtt a James körül felbukkanó nők már nem a hódítás tárgyaiként jelennek meg, hanem Bond lelkiismereteként.

James egyik nőt hódítja meg a másik után, de soha nem bántaná a nőket. Nem tart ki mellettük, de nem is ígér nekik semmi ilyesmit. James érinthetetlennek, kifürkészhetetlennek akarja mutatni magát, megtartja a távolságot, mert nem akar kötődni senkihez, de elkötelezni sem akarja magát senki mellett. Akkor sem, ha néha megérinti őt a szerelem.

Bond a magányos hőst testesíti meg, aki szabadon száll a széllel. A magánya elengedhetetlen ahhoz, hogy sikeresen teljesíthesse a küldetéseit szerte a világon. Tudva ugyanis, hogy mennyi kockázattal jár a szakmája, aligha szeretné kockára tenni a szeretett nő életét. „Nyugalom, 007, nyugalom”, csitítja magát, hogy ne szegődjön annak a csinos nőnek a nyomába, aki megelőzi őt a Goldfinger című filmben.

De tegyük most a kezünket a szívünkre. Mi magunk ‒ legyünk férfiak vagy nők ‒ vajon nem viselkedünk-e néha úgy, mint James? Nem vagyunk-e olykor könnyelműek, és nem bízunk-e titkon abban, hogy ha csak egy éjszakára is, de beteljesíthetjük az álmunkat? Nem vágyunk-e arra, hogy ha egy igazgyöngyre találunk, azt igaz szívvel szeressük?

Valljuk be őszintén, hogy álmodoztunk olykor arról, hogy mi is a 007-es ügynökhöz hasonló módon hódítsuk meg a női – vagy, hölgy olvasóink esetében a férfi – szíveket!

Kinek nem volt olyan pillanat azt életében, amikor a tekintetek vagy a vágyak közepette úgy viselkedett volna – vagy úgy szeretett volna viselkedni –, mint James?

Nem jut-e eszünkbe néha, hogy hozzá hasonlóan nekünk is misztikusnak, elérhetetlennek és olykor kiszámíthatatlannak kellene lennünk? Álomképként felbukkannunk, majd pedig eltűnnünk, mint a kámfor, hogy mindenki rólunk fantáziáljon.

Talán van egy olyan része James vonzerejének, amire mi is szert tehetünk. És ez nem csak a külsőnkön múlik. Olyan személyiséget kell ugyanis kialakítanunk, amely megnyerő, amely nyomot hagy, amelyet nem felejthet el a jövőbeli kiszemeltünk.

GONDOLKOZZ JAMES FEJÉVEL!

NEM A NŐKET SZERETEM,

HANEM A NŐI NEMET. MÉGPEDIG ÚGY

ÉS AZÉRT, AHOGY VAN.

FONTOLD MEG!

A csábítás művészete

James egy pohár Mojitót nyújt át a tengerből kisétáló nőnek.

James Bond: Vészjósló a neve.

Jinx: Tizenharmadikán születtem.

James Bond: Hisz a balszerencsében?

Jinx: Legyen elég annyi, hogy a kapcsolataim nem igazán tartósak.

James Bond: Ismerős érzés. A ragadozók mindig alkonyatkor bújnak elő.

Jinx: Vajon miért?

James Bond: A prédáik ilyenkor isznak. (Jinx belekortyol a koktélba.) Túl erős talán?

Jinx: Meg tudnám szeretni, ha lenne rá időm.

James Bond: Miért, mennyi ideje van?

Jinx: Én csak hajnalig érek rá. Na és maga?

Halj meg máskor, 2002.

Forgalmazza:
eKönyv Magyarország Kft.
www.ekonyv.hu

Felhasznált betűtípusok
EB Garamond – SIL Open Font License
Figtree – SIL Open Font License
Love Romance – Freeqare by Jess Latham
Noto Serif – Apache License 2.0