A KÖRKÉP

RÓNASZEGI MIKLÓS MŰVEI

Romantikus történelmi regények

A nagy játszma

Hínáros tenger

A királynő kalóza

Az indián hercegnő

Indián halál

Az indián királyfi

A rettenetes Kartal

Kartal kalandos esküvője

Kartal visszatér

Kartal utolsó kalandja

Rájuk fújt az Isten

Gellért püspök szeretője

Regényes életrajzok

Színház az egész világ

Keserű komédia

Így élt Marco Polo

Gyerekregények

A Sánta Bölény

A genovai fogoly

A gézengúzok (meg az idegenforgalom)

A gézengúzok a Balatonnál

A gézengúzok a Hortobágyon

A gézengúzok az Alpok alján

Botrány a suliban

Fantasztikus regények

A rovarok lázadása

Az ördögi liquor

Felnőtt regény

Annyi év után

Novelláskötet

Kék Adria és más elbeszélések

A fényoszlop és más elbeszélések

Meseregény

Az a híres Háry János

Színdarab

A körkép

Blondel

Bohóckodó

Botrány a suliban

Rónaszegi Miklós

A körkép

Színdarabok

Első kiadás:
Rónaszegi Judit, 2025

© Rónaszegi Miklós, 1981
Minden jog fenntartva

Felelős kiadó: Rónaszegi Judit, 2025

ISBN 978-3-9827283-1-5

www.ronaszegimiklos.com

Blondel

Móka három képben

SZEREPLŐK

Irén, Szultán Zoltán prof. Özvegye
Csobán Károly, festő, restaurátor
Dorombai István, polgármester
Ibolya, a felesége
Öreg Úr
A képtár látogatói

Elsô kép

A múzeumi lakás egyúttal múzeum is. A falakon rengeteg festmény. Feltűnő helyen hivalkodó blondelkeret, üresen. Balra baldachinos, régi ágy. Könyvállványok, régi íróasztal, székek, fotelok. Szemközt üveges, szárnyas ajtó, amelyen keresztül a múzeum előterébe láthatunk. Ott most a látogatók gyülekeznek.

IRÉN az idegenvezetők gépies fejhangján Mondom. Megboldogult férjem, Szultán Zoltán professzor tíz évvel ezelőtt a városnak ajánlotta fel hatalmas gyűjteményét.

HANG Milyen gyűjteményt?

IRÉN Mondom. Szultán Zoltán professzor, megboldogult férjem univerzális tehetség volt. Szűkebb szakterülete, a geológia nem elégítette ki, gyűjtőútjairól fantasztikus ritkaságokat hozott, és azokat mind a városnak ajánlotta fel.

HANG A professzor úr képeket is…

IRÉN Mondom. Megboldogult férjem, Szultán Zoltán professzor univerzális tehetség volt. Tanulmányozta az óceániai szigetvilágot, vadászott Afrikában.

HANG A képek…

IRÉN Mondom. Szultán Zoltán professzor… Most körbejárjuk a múzeumot, és utoljára megtekinthetik a képgyűjteményt is.

GYEREKHANG A néni vele ment vadászni?

IRÉN Mondom… nem mentem vele.

HANG Mondja tovább, asszonyom.

IRÉN Mondom. Tíz évvel ezelőtt az Egyesült Államokban egy tömeges autókarambol során életét vesztette férjem, Szultán Zoltán professzor, aki univerzális tehetség volt.

A csoport odakint megmozdul. Irén hangja elhal, legfeljebb még egy-két katonás „mondom” hallatszik. A szín pár pillanatig üres, majd jobbról ajtó nyílik és belép Károly. Kialvatlan, lóg rajta az ing. Kezében borosüveget tart. Vakarózik. Kissé tántorog.

ÖREG ÚR megjelenik a szemközti üvegajtóban. Ruhája idegenes. Dús, ősz haj, nagy bajusz, napszemüveg. Kopogtat.

KÁROLY meglepődve: Tessék.

ÖREG ÚR Jó napot kívánok! Ez ugyebár a híres Szultán féle magángyűjtemény?

KÁROLY Ez kérem. De tessék talán a csoporttal tartani.

ÖREG ÚR Persze, persze. Csak hát gondoltam, hogy nyugodt körülmények között…

KÁROLY most veszi csak észre magát. Az üveget leteszi, az ingét begyűri a nadrágjába, majd hirtelen egy festékfoltos köpenybe bújik. A haját öt ujjával fésüli hátra.: Sajnos, mégis azt kell kérnem, szíveskedjék a csoport után sietni. Higgye el, érdemes végigsétálni a múzeumon.

ÖREG ÚR Ne zavartassa magát. Hiszen csak nézegetek.

KÁROLY Sajnálom, nincs felhatalmazásom. Szíveskedjék a csoport után sietni és esetleg az özvegytől engedélyt kérni az ilyen… egyedül… nézelődésre. Ugyanis nem szokás…

ÖREG ÚR Mit nem szokás?

KÁROLY Hát hogy egyedül…

ÖREG ÚR Mit egyedül…?

KÁROLY Mit nem szokás? Szerencsére felcsörög a telefon. Szíveskedjék az özvegy után sietni. Ő majd megmondja, mit nem szokás… izé… egyedül… Halló! Óh, maga az, drága Ibolyka? Örülök, hogy legalább a hangját hallom.

IBOLYA HANGJA Hiszen maga is tudja, az én Istvánom majd megszakad a munkában. Meg aztán miért is mennék? Irén félreértené.

KÁROLY Sajnos nincs mire gyanakodnia. És ez nem rajtam múlik. De nem ám!

ÖREG ÚR Csak egy szóra. Ez a blondelkeret miért üres?

KÁROLY int, hogy nem tud a kérdésre figyelni

IBOLYA HANGJA Maguk ketten jól megvannak egymással.

KÁROLY az Öreg Úrhoz: Tessék az özvegyhez fordulni.

IBOLYA HANGJA Talán nincs igazam?

KÁROLY Ibolyka, magának mindig igaza van. De mit is mondok. Ezúttal nincs ám igaza. Drága uram, ismétlem, nincs felhatalmazásom egyéni tárlatvezetésre. Szíveskedjék az özveggyel Beszélni. A csoport most az ásvány-tárlóknál járhat.

ÖREG ÚR A blondelkeretben nincs semmi.

KÁROLY Nincs. Hátat fordít az Öreg Úrnak, aki fejcsóválva kimegy A blondel-keretben nincs semmi. Hát mit csináljak? Halló!

IBOLYA HANGJA Jesszus! Mit mond?

KÁROLY Oh, semmi, semmi. Az egyik látogató kérdezett…

IBOLYA HANGJA Azt mondja, hogy a blondel?

KÁROLY Hogy nincs benne semmi. Miért volna? De hol is hagytam abba? Régen láttuk magukat. István olyan sokat tett azért, hogy Irén legyen az egész múzeum őre.

IBOLYA HANGJA Irén pedig magáért tett sokat.

KÁROLY Nagyon hálás vagyok neki. De hát ez más dolog.

IBOLYA HANGJA Jól megvannak egymással.

KÁROLY tréfás tárgyilagossággal: Tudja mi volt a jelszó a második világháború után? „Aki a kötelező beszolgáltatásnak eleget tesz, a feleslegeivel szabadon rendelkezik.”

IBOLYA HANGJA Malac. Mindig csak azon jár az esze.

KÁROLY Ne csodálkozzék.

IBOLYA HANGJA Komolyan akartam magával beszélni. De mondja, mi van azzal a blondellal?

KÁROLY Miféle blondellal?

IBOLYA HANGJA Az a kép. Ott középen. Abban a széles blondelkeretben. Hajóval. Azt mondta, hogy most nincs a helyén.

KÁROLY Ja… hát nincs. Nincs, persze. De miről akart beszélni?

IBOLYA HANGJA Jaj, Károly, én kérni akartam magától valamit.

KÁROLY Ibolyka drága, máris teljesítve! Fessem meg? Megfestem! Végre festhetek! Gondolom, aktban. Csakis aktban! Az olyan csodálatos alakot, mint amilyen a magáé, csakis aktban szabad. Tehát? Egész akt? Fél akt? Vagy csak arckép? Jó, de azt is aktban!

IBOLYA HANGJA Ne bolondozzon már, Károlyka! A festést tegye ad acta. Arról van szó, hogy István találkozott Amerikában egy ottani polgármesterrel. Na, két polgármester. De azért jól összebarátkoztak. Hiszen tudja, István tavaly bejárta Amerikát.

KÁROLY Igen…

IBOLYA HANGJA És ezt a polgármestert István meghívta.

KÁROLY Aha.

IBOLYA HANGJA Valami nagyon szép és értékes dologgal szeretnénk megajándékozni. Magára gondoltunk.

KÁROLY Mióta vagyok én szép és értékes?

IBOLYA HANGJA Jaj, na. Csak nincs valami baja?

KÁROLY Nekem?

IBOLYA HANGJA Annak a képnek. A blondelben.

KÁROLY hosszú csönd után, fagyosan Értem. Most már értem. Nagyon sajnálom. Ibolya drága, amikor a kedves férje, István, kinevezett engem a múzeum restaurátorának, ugyebár aláírtam egy nyilatkozatot. Innen egyetlen kép ki nem mehet! Ha maga a polgármester úr kérné, ha a felesége kérné! Akinek pedig akár az életemet is! De hát ilyesmit ne kérjen! Ibolya… az iskoláját… hát mindjárt elsírom magam!

IBOLYA HANGJA Jaj, már ne tegye. Miért olyan dühös? Maga méregzsák! Csak egy másolatról van szó! Az olyan méltatlan feladat? Lemásolja és ráírja, hogy másolat. Na, így már jó?

KÁROLY Miért volnék megsértve. A Louvre képeit is másolgatják. A tanulók.

IBOLYA HANGJA Jaj, Istenkém, nem tudtam, hogy magának ekkora lelke van! Kár volt telefonálnom. Legjobb lesz, ha személyesen megyek. Most mindjárt. Karcsikám, ez nagyon fontos!

Nyílik a hátsó üvegajtó és bejön rajta a látogatók csoportja.

IRÉN Mondom. Szultán Zoltán professzor mint műgyűjtő is világhírre tett szert. Most a magánlakásában vagyunk.

IBOLYA HANGJA Csak egy tökéletes másolat.

KÁROLY A tökéletes másolatra azt mondják…

IRÉN Kérem, hogy egy méternél közelebb ne álljanak a képekhez. Sajnos, a helytelen tárolás miatt a képek egy része megrongálódott. Helyreállításuk folyamatosan történik. Az úr egyike a legkiválóbb restaurátoroknak. Hála a polgármester úrnak, őt bízták meg a képek gondozásával.

GYEREK És a nénit?

IRÉN Engem az őrzésével bíztak meg. A helyreállításukkal pedig Csobán Károly urat.

KÁROLY Igen, akkor várom. Várjuk.

ÖREG ÚR Netán ebből a blondelkeretből is azért hiányzik a kép, mert javítás alatt van?

IRÉN Mondom. Szultán Zoltán képgyűjteménye egyedülálló. Minden korból és minden festőtől igyekezett a legjobbat megszerezni. Persze sokszor közbeszólt a véletlen. Tudniuk kell, hogy a nagy múzeumok ritkaságai…

HÖLGY Ezek is ritkaságok?

IRÉN Minden kép egyedi darab. A festők általában nem készítenek másolatokat a műveikről. Bár megtörténik. Amint látják, itt tájképek, arcképek, csendéletek váltogatják egymást Brajgeltől…

ÖREG ÚR Brőgl…

IRÉN Brőglejntől egészen a modernekig. Szultán professzor közvetlenül a balesetét megelőző évben felajánlotta gyűjteményét a városnak.

ÖREG ÚR Bocsásson meg, abban a blondelkeretben milyen kép volt?

IRÉN Mondom. Szultán professzor, akinek univerzális tehetségét az egész világ elismerte…

ÖREG ÚR A blondelkeret…

IRÉN A kép javítás alatt van. Kmetty egyik csendélete…

ÖREG ÚR Kmetty? Blondelkeretben igazán furcsán hatna.

IRÉN A keretben más kép volt. Tessék talán így nézegetni.

DIÁK Jé, de rövid ez az ágy!

IRÉN Mondom. Az itt látható ágy, bútortörténeti érték! Ilyen ágyakat használtak évszázadokkal ezelőtt, amikor az emberek jóformán ülve aludtak. Hátukat a nagy párnáknak támasztották, a lábukat pedig az ágy végének feszítették.

A látogatók figyelme megbomlik, gyorsan távoznak, a szoba kiürül.

ÖREG ÚR Ebbe a keretbe inkább egy Guardi kép illene. Viharos tenger vagy hasonló.

IRÉN Mondom… igaza van. Abba a keretbe egy Guardi kép illik. Ezzel a múzeum látogatása véget ért. Köszönjük az érdeklődést. Az ajtó felé tessékeli az Öreg Urat, aki utoljára maradt. Károlyhoz: Az Isten szerelmére, szedd már össze magadat! A következőt te vezethetted volna. Nekem még be kell szaladnom a városba. De hát így… Az Öreg Úrral el. Az üvegajtó előtt újabb csoport gyülekezik

IRÉN odakint: Üdvözlöm önöket! A Szultán féle gyűjteményt fogják látni. Mondom. Szultán Zoltán professzor… A csoport máris távolodik

KÁROLY Vezethettem volna, vezethettem volna… de ha nem akarom vezetni. Ásítozva ténfereg, pillantása az üres blondelkeretre esik. Hirtelen a telefonhoz ugrik. Halló, halló! A polgármester úrral szeretnék beszélni! Tessék? Hogy milyen ügyben? Mondja, gyámja maga a polgármester úrnak? Ha magával akarok diskurálni, meghívom egy kávéra. Csakhogy én a polgármester úrral szeretnék diskurálni, ami ugye nem tartozik másra. Honnan beszélek? Haha, a vonal túlsó végéről. Úgy ám! Színlelt meglepetéssel Te jó Isten, maga az, drága Sárika? Hogy maga hogy meg tudja játszani magát! Már azt hittem, azzal a vén dög kolleginájával beszélek. Igen, a Margittal… Félre Te meg egy hülye tyúk vagy. Tessék, hogy haza ment? Ajaj, akkor kapcsoljon át a művelődési osztályra, a polgármesterné asszonyhoz. Tegye meg, drága! Nahát, magából micsoda színésznő lenne! Maga becsapott! Legközelebb kap egy puszit. Kis szünet Halló, halló, művelődési osztály?

ÖREG ÚR hátul megjelenik. Csöndesen belép.

KÁROLY Halló, itt Csobán Károly. A Szultán gyűjteménytől. A polgármesterné asszonnyal szeretnék… félre de mennyire szeretnék! Kicsit hallgat A városba ment? Értem. Köszönöm. Leteszi a kagylót Hm.

ÖREG ÚR Bocsásson meg. Megint itt vagyok.

KÁROLY türelmetlenül Kedves uram, az Isten szerelmére. A látogatásnak vége. Szíveskedjék a következő csoporthoz csatlakozni.

ÖREG ÚR Értem, értem. De hogyha ön itten a művészeti vezető, talán megérti…

KÁROLY Ne haragudjék, de fontos telefonom van.

ÖREG ÚR Tessék, tessék.

KÁROLY miután tárcsázott Halló, Dorombai lakás? Maga az, Jolánka? A ház ura? Még nincs otthon? És a nagyságos asszony? Már elment? Köszönöm, köszönöm… leteszi Te jó Isten, mindjárt itt lesz.

ÖREG ÚR Egy pillanatra, kedves barátom.

KÁROLY Kérem, ez egy közművelődési intézmény. Na, jó, mivel szolgálhatok?

ÖREG ÚR Feltűnt nekem az imént, hogy ebbe a régies blondelkeretbe Kmetty egyik képét mondták…

KÁROLY Félreértés volt. Kmetty nem itt, hanem ott, jobbra fönt látható.

ÖREG ÚR Aha. És akkor a blondelban?

KÁROLY Mit a blondelban?

ÖREG ÚR Abban mi van? Netán egy Guardi kép?

KÁROLY Nem, nem.

ÖREG ÚR Az imént a kedves felesége… a nagyságos asszony.

KÁROLY Nem a feleségem. Ha jól emlékszem, ön említette a Guardi képet. Egyébként valóban egy Guardi kép van ott.

ÖREG ÚR Gratulálok, hogy olyan jól emlékszik a nagyságos asszony szavaira.

KÁROLY idegesen széttárja a karját

ÖREG ÚR Egyébként a blondelkeret jobban illik a klasszikusokhoz vagy éppen a romantikus történeti festményekhez. Teszem azt, egy Csontváryt, vagy éppen egy Picassót blondelkeretbe tenni… hát az igazi ízléstelenség volna. Hirtelen Önt a barátaim ajánlották.

KÁROLY Tessék?

ÖREG ÚR A barátaim.

KÁROLY Nem értem.

ÖREG ÚR Dehogy nem érti.

KÁROLY Mit ajánlottak?

ÖREG ÚR Hogy magához forduljak.

KÁROLY kis szünet után Uram, én nem ismerem az ön barátait. Mint ahogy önt sem ismerem. Egyáltalán, mit akar?

ÖREG ÚR Fogadja el, hogy messziről jöttem. A nevem sem fontos. Talán éppen a blondelből hiányzó kép miatt jöttem.

KÁROLY Micsoda?

ÖREG ÚR A barátaim úgy tájékoztattak, hogy magával „szót lehet érteni.”

KÁROLY „Szót?”

ÖREG ÚR „Szót.”

KÁROLY Miféle szót?

ÖREG ÚR Én egy nagyon gazdag műgyűjtőnek dolgozom. Érti?

KÁROLY Nem.

ÖREG ÚR Ez baj.

KÁROLY Mindegyik így beszél.

ÖREG ÚR Na, ugye, hogy érti.

KÁROLY Kéne egy kép…

ÖREG ÚR Úgy van!

KÁROLY Melyik?

ÖREG ÚR A blondel.

KÁROLY A blondel.

ÖREG ÚR A blondel.

KÁROLY Abban nincs ott semmi.

ÖREG ÚR De volt benne! Mondja, elígérte? Talán már el is vitték?

KÁROLY Hm.

ÖREG ÚR Guardi. Tudja, a művésznek van egy idehaza is ismert festménye. Hajók a viharban.

KÁROLY De ez nem az.

ÖREG ÚR Ez egy másik.

KÁROLY És az kell…

ÖREG ÚR szigorúan: Na, hagyjuk ezt. Maga kiváló festő. Azt a képet szépen lemásolja és kirakja a falra. Ahogy szokta. Én pedig viszem az eredetit.

KÁROLY Rövid leszek! Menjen a fenébe.

ÖREG ÚR rövid hallgatás után: Minden barátomnak ezt mondta.

KÁROLY Na, de hogy képzeli? Én esküt tettem… aláírtam. Itt élek ezek között a csodálatos képek között. Én egy egyszerű beamter vagyok! Feladatom, vigyázni, őrizni, ápolni ezt a mérhetetlenül gazdag kincstárat. Én az életemet szánom erre, és maga itt hülyéskedik!

ÖREG ÚR cinikusan Na… nyugodjék meg a beteg. A blondel eredetijét akarom. Remélem még nem adta el senkinek!

KÁROLY Megőrült!

ÖREG ÚR Döntsön, döntsön, mert mindjárt ideér a csoport!

KÁROLY Menjen a fenébe.

ÖREG ÚR Szó nélkül megadom, amit kér.

KÁROLY Provokál, provokál! Szó sem lehet róla, érti!? Ez egy bejegyzett gyűjtemény!

ÖREG ÚR Mennyit kér?

KÁROLY Mi az, hogy kérek? Mi az, hogy kérek?

ÖREG ÚR Ismétlem, a blondelkeretes képért… Az eredetiért megadom, amit kér. Nem alkuszom. Szó nélkül megadom.

KÁROLY gúnyosan kötekedve Há, há… ötezer!

ÖREG ÚR színlelt riadalommal Hát az sok.

KÁROLY Sok? Akkor hát legyen hatezer!

ÖREG ÚR feléje fordul Mondtam, hogy ért maga engem.

KÁROLY Persze, hogy értem. Csak ön nem akarja megérteni, hogy én az ilyen játékokba nem megyek bele!

ÖREG ÚR Visszajövök.

KÁROLY Alászolgája.

ÖREG ÚR Mondja, eladta már?

KÁROLY Uram, ne kívánja, hogy durva legyek.

ÖREG ÚR Tehát én vagyok az első vevő!

KÁROLY Nem jön vissza. Itt nem lehet semmit sem eladni. Egyáltalán, mit képzel rólam.

ÖREG ÚR Nem képzelem, hanem tudom.

KÁROLY Tessééék?

ÖREG ÚR Mondták.

KÁROLY Kik?

ÖREG ÚR Hát… a falon rámutat néhány festményre Corot, Manet, Munkácsy, Szőnyi, hogy magyarokat is említsek.

KÁROLY megrettenve Azok ott mind eredeti festmények.

ÖREG ÚR Hiszen én is az eredetiért jöttem. Hirtelen Tehát… nyolcezer?

KÁROLY Ugyan.

ÖREG ÚR Húszezer. Majd még beszélünk. Az üvegajtón át elsiet, mert ott már feltűnik a látogatók csoportja.

IRÉN Mondom. Szultán Zoltán professzornak nemcsak tudományos munkássága érdemel figyelmet. Mint műgyűjtő is világhíres lett. Most a magánlakásában vagyunk. Kérem, hogy egy méternél közelebb ne álljanak a képekhez. Sajnos, a régi, helytelen tárolás közben sok sérülés érte ezeket az alkotásokat. A képek rendbe hozása folyamatosan történik. Bemutatom Csobán Károly urat, a kiváló festőművészt és restaurátort, akit a polgármester úr megbízott a festmények gondozásával.

DIÁKLÁNY És a néni?

IRÉN Engem az őrzésével bíztak meg.

FÉRFI Ebben a blondelkeretben milyen festmény volt?.

IRÉN Francesco Guardi XVIII. század. Tengeri vihar.

FÉRFI Kár, hogy nem láthatjuk.

IRÉN Van itt sok más, amit nézegetni lehet. De talán… Károlyhoz fordul, aki meghajol a látogatók felé… a művész úr majd többet tud mondani.

KÁROLY gépiesen Szultán Zoltán professzor, akinek a hazai tudományosság olyan sokat köszönhet, sokszor vidéki kastélyok padlásán talált egy-egy remekműre. Elég, ha felhívom a figyelmüket a fal jobb felső sarkában függő remekműre. A képet több hónapos munkával… abbahagyja, mert a látogatók nem törődnek vele. Közömbösen körülnéznek, majd sietve kifelé mennek.

IRÉN Meg se mosakodtál.

KÁROLY Jó, jó… képzeld, Ibolya valami fontos ügyben akar beszélni velünk.

IRÉN Nem érek rá.

KÁROLY Honnan tudtam volna. Most telefonált.

IRÉN Be kell mennem a városba.

KÁROLY Mikor?

IRÉN Most. Az egyik látogatóhoz Tessék?

LÁTOGATÓ Mikor lesz készen az a kép?

IRÉN Francesco Guardi szívesen festett viharzó tengert. Egyik munkája hiányzik most a blondelkeretből.

IDŐS NŐ Jaj, Gardénát mond? Most jut eszembe, hogy egyik képét láttam Franciában. Jaj, hol is? Talán a Luvréban. Ott mondták, hogy ennek a Gargyiánnak a képe megér akár húszezer dollárt is. Nahát, hogy ez a képtár ilyen drága festményeket tárol!

IRÉN Mondom… néhai férjem, Szultán Zoltán professzor, aki univerzális tehetség volt, kutatóútjai során…

IDŐS NŐ Jó, jó… elmegy

A szín kiürül. Irén és Károly egy ideig bizonytalanul téblábol.

IRÉN Láttad, milyen kevesen voltak. Láttad? Ez a múzeum senkit sem érdekel.

KÁROLY Valami nagy kérésük van.

IRÉN Hogy ennek mi lesz a vége?

KÁROLY Ők még soha nem kértek ilyesmit. István Amerikában…

IRÉN Hogy te milyen hülye vagy.

KÁROLY Ez a legkönnyebb. Lehülyézni a másikat.

IRÉN Úgy állsz itt, ahogy az ágyból kibújtál. Dől belőled a borszag. Legalább mosakodj meg.

KÁROLY Volt egy másik is.

IRÉN Az az öreg?

KÁROLY Az.

IRÉN Vigyázz. Nagyon vigyázz!

KÁROLY Az eredetit kéri.

IRÉN Azt nem adod! Soha nem adod!

KÁROLY Persze.

IRÉN Amilyen tök részeg vagy, persze odaígérted neki!

KÁROLY Mi bajod van? Mi bajod van? Folyton belém akarsz kötni.

IRÉN Odaígérted. Talán már oda is adtad.

KÁROLY Hogy ígértem volna, amikor Ibolya is arról beszélt. Egyszer kezdek valamit lemásolni a magam kedvére, akkor is mindenkinek az kell. Honnan a fenéből tudták meg, hogy ezen dolgozom. És hallottad, mit mondott az a vén tyúk? Húszezer dollár. Bizony Isten, megüt a guta.

IRÉN Üssön meg. Potom pénzért dolgozol.

KÁROLY Most már hagyd abba.

IRÉN Menj és fürödj meg. Ha Dorombaiék ide jönnek… Van egy kis ital, vagy mindet leszlopáltad…?

KÁROLY nem sok meggyőződéssel Jobb volna, ha itthon maradnál.

IRÉN Sajnálom. Nem mondták meg előre. A fene se tudja. Majd sietek. Bevásárolok, és el kell mennem a fodrászhoz is, mert szörnyű, hogy nézek ki. És lehet, hogy kiszaladok Gizihez.

KÁROLY oda se figyel: Ki az a Gizi?

IRÉN műfelháborodással Az Isten szerelmére, két éve élünk együtt, két éve hetenként legalább egyszer elmegyek Gizihez, aki a bátyám első felesége volt és te minden áldott alkalommal megkérdezed, hogy ki az a Gizi. Normális vagy te?

KÁROLY Amióta veled élek, magam is kételkedem.

IRÉN Fújd föl magad.

KÁROLY Na jó, menj csak. Melyik fodrászhoz?

IRÉN A Ferihez. Csak egy berakás lesz.

KÁROLY Jó, jó, rakja be neked a Feri.

IRÉN Menj és mosakodj meg. Megvárjam őket?

KÁROLY Ugyan már… sietek…

Alighogy Károly behúzza maga után a fürdőszoba ajtaját, Irén körbesiet a szobában. Láthatóan valami biztonságos helyet keres. Aztán hallgatózik a fürdő ajtajánál, és amikor odabentről vízzuhogás és Károly hamis fütyörészése hallatszik, gyorsan átszalad a szemközti ajtóhoz. Benyit, és pár pillanat múlva egy képpel siet elő. Az a kép hiányzik a blondelkeretből. Irén a baldachinos ágyhoz lép, felhajtja a takarókat és dunyhákat, majd a képet óvatosan a matrac alá csúsztatja. Alighogy a takarót eligazítja, máris hallatszik Károly szava.

KÁROLY Irééén!

IRÉN Igen… Mi kell drágám? Hosszú csönd Valami baj van?

KÁROLY megjelenik az ajtóban. Vizes haj. Mindössze egy törülköző a dereka körül. Minek köszönhetem?

IRÉN Mit?

KÁROLY Mi ez a stílus?

IRÉN Mi… micsoda?

KÁROLY teátrálisan Drágám. Drágááám! Emlékszel Irén, mikor szólítottál így?

IRÉN a fejét rázza

KÁROLY Mert én sem. Valószínűleg két évvel ezelőtt, amikor rávettél, hogy költözzem ide és legyek az élettársad.

IRÉN Mi van ma? Kronológiai világnap? Felemlegetjük, hogy ki, mit, mikor?

KÁROLY Nézd, én két éve Gizizek, te két éve nem drágámozol!

IRÉN gúnyosan Na, elég volt. Vegyél tisztát, mert Ibolya netán egyedül jön. Én már itt se vagyok. Felkapja a retiküljét, ide-oda járkál, mint aki „összeszedi” magát, majd két szatyorral felszerelkezve, kifelé indul A kertajtót bezártam, már csak délután lesz múzeumlátogatás. És elviszem a kocsit.

KÁROLY Te jó Isten… Irén… Jobbkéz-szabály!

IRÉN Így akarod fogadni Ibolyát? Nem lesz ez a törülköző akadály? Kimegy

KÁROLY odaténfereg a bárszekrényhez, tölt magának egy kupicával. Ha sok bort iszol. Hm. Utána egy kupica pálinka. Hogy szétcsapja… Visszamegy a fürdőbe.

Második kép

A szín néhány pillanatig üres. A szemközti üvegajtóban feltűnik az Öreg Úr. Beleskelődik. Óvatosan lenyomja a kilincset. Kopog. Újabb várakozás. Beljebb óvatoskodik. A padló azonban vészesen nyikorog. Hirtelen gondolattal leveti a cipőjét, és ahogyan az a vicclapokban látható, harisnyában, lábujjhegyen lépked előre. Hirtelen elbújik a baldachin mögé. A fürdő ajtaja kinyílik, Károly félig felöltözve kilép, mezítláb totyog, az ágy melletti fiókos szekrényből nyakkendőt húz elő, nézegeti, majd visszamegy. Az Öreg Úr most előbújik, a blondelkerethez megy, nézegeti, a fejét csóválja, majd benyit az egyik ajtón. Nem jó helyre nyitott. Megint elbújik. Károly ismét előjön, most már felöltözve, nyakkendőben. Azt azonban hirtelen leveszi. Az Öreg Úr közben előre lépett és már-már azon van, hogy megszólítsa Károlyt, amikor felberreg a csengő.

KÁROLY Te jó Isten. Irén bezárta a kaput! Kisiet

ÖREG ÚR Hogy fogom én megszerezni ezt a képet?

Az Öreg Úr sorra benyit az ajtókon, de egyik elbújási lehetőséget sem tartja jónak, végül már tétován topog a szoba közepén. Az üvegajtóban feltűnik Károly és Ibolya. Az Öreg Úr hirtelen ötlettel és meglepően fiatalos sietséggel bebújik a baldachinos ágy alá. Közben az egyik cipőjét elejti, amiért később kétségbeesetten kinyúlkál majd az ágy alól. Károly és Ibolya bejönnek. Károly hevesen ölelgeti, szorongatja Ibolyát.

IBOLYA kihúzza a karját: Nonono, mi ez a bizalmaskodás? Uraságod nagyon mohó!

KÁROLY Ibolya, Ibolyka, drága szerelmem, csakhogy egyedül ide merészkedett.

IBOLYA Ne akarja, hogy megbánjam.

KÁROLY Nem venném a lelkemre. Drága Ibolyka, hogy én milyen régen várom ezt a pillanatot. Olyan vagyok, mint egy kisdiák. Futkározik rajtam a forróság.

IBOLYA Rajtam meg a maga forró keze.

KÁROLY Jóságos kezek azok. Ne féljen tőlük.

IBOLYA Naaa, Károly, ne rontsa el a dolgot. Maga olyan szertelen. Hogy lehet így nekem esni? Ejnye. Érett ember nem így közeledik egy nőhöz.

KÁROLY Mondja meg, hogyan közeledjem? Mert csudára szeretnék már közeledni.

IBOLYA Hát először is leülteti és megkínálja valamivel.

KÁROLY Igen… a székhez vezeti és a vállánál fogva úgy ülteti le, ahogy a kisbabákat szokás Aha… ital… hol is van? Jé, még nem szlopáltam meg!

IBOLYA felhajt egy kis kupicával Mondja, Károly, hány nője volt életében?

KÁROLY zavarban: Rengeteg, rengeteg. Hát nem látni rajtam, hogy milyen kéjsóvár vagyok?

IBOLYA Azt hittem, Irén volt magának az első.

KÁROLY kissé sértődötten. Na, most már kellően lehűtött, legyünk hát túl a nehezén. Miről van szó?

IBOLYA Ez nagyon komoly dolog.

KÁROLY Komoly?

IBOLYA Komoly.

KÁROLY Nem tehetem meg. Ibolya kedves, nem tehetem meg. Mi történik, ha egy minisztériumi ellenőrzés jön? Maguk sem tudnának engem megvédeni. Eladok egy bejegyzett gyűjteményből…

IBOLYA Elad? Meg akarja valaki venni?

KÁROLY Most mondom, hogy szó sem lehet róla.

IBOLYA Nyugodjék meg, mi nem akarunk pénzt adni érte.

KÁROLY Na, ugye.

IBOLYA A gyűjtemény Irén tulajdona.

KÁROLY Akkor sem lehet eladni. Külföldre pedig egyáltalán nem vihetők.

IBOLYA De hát a kutya sem akarja megvenni. Maga nekem nem akar segíteni.

KÁROLY Maga se nekem.

IBOLYA Zsarolunk, zsarolunk? Tudja, hogy ez csöppet sem férfias vonás.

KÁROLY Ibolyka drága, az Isten szerelmére. Én nagyon szívesen segítek. Nem is hinné, hogy a megoldás milyen közel van. De ne húzzuk az időt. Ki tudja, mikor lesz még egy ilyen alkalom, hogy teljesen egyedül… Az Öreg Úr az ágy alól kétségbeesetten próbálja elérni kinn maradt cipőjét. Ha már feljött hozzám…

IBOLYA Pardon, Károlyka, én nem jöttem fel magához, én eljöttem magához. És akkor is eljöttem volna, ha Irén itthon van.

KÁROLY Ne húzd az időt, édesem…

IBOLYA Ejnye, már tegeződünk is?

KÁROLY Itt az ideje. Egyszer el kellene kezdeni. Beszélgetünk, találkozgatunk, nyájaskodunk, de még soha nem ittunk pertut. Izgatottan tölt, Ibolya kezébe nyomja a pohárkát, majd a szokásos módon, karöltéssel isznak pertut. Károly utána szájon csókolja Ibolyát. Alig akarja elengedni.

IBOLYA Na, na, megvesztél?. És légy szíves, ne harapj, mert István észreveszi.

KÁROLY Drága Ibolya, amikor először megláttalak… Emlékszel, két évvel ezelőtt, amikor bevittem hozzád a kérvényemet… úgy kezdtem dadogni, mint egy kis kamasz. Te pedig váratlanul felnevettél, azzal a csodálatos csengő kacagásoddal.

IBOLYA Mert látni lehetett rajtad, hogy működésbe lép az az erotomotorikus agyad… hosszú csók, majd józanul Irén hol van?

KÁROLY A városba ment. Fodrászhoz. A haját akarja berakatni.

Újabb csók

KÁROLY lihegve Drága szerelmem, hogy lehet valakiben ennyi szépség, ennyi csodálatos érzékiség. Ahogy mosolyogsz, ahogy madonnás szelídséggel a fejedet félrehajtod, vagy ahogy pislogsz, ahogy nevetsz, jársz-kelsz, ahogy a telefont tartod… valahányszor csak rád nézek, tele vagyok szerelmes gerjedelemmel, mert minden porcikád, minden mozdulatod ígéretes hívogatás. Újabb csók

IBOLYA Így még engem nem csókolt meg senki.

KÁROLY Végre egy jó szó.

IBOLYA És miféle megoldásra gondoltál?

KÁROLY Megoldás… hát megoldás az van. Ibolya, csak egy megoldás van. Tuszkolná az ágy felé.

IBOLYA Szamár, a képről beszélek. Karcsikám, édesem, nagyon kellene az a kép. És nagyon sürgős. Egy nagyon igényes másolat is megteszi. Az az igazság, hogy az az amerikai pasas egészen odavan a Guardi képeiért.

KÁROLY Igényes másolat. Hm, azt nevezik hamisítványnak. És dutyi jár érte.

IBOLYA jelentőségteljesen: Esetleg egy ösztöndíj.

KÁROLY Édesem, az én ösztöneimet csak te tudnád díjazni.

IBOLYA Figyelj rám, ha ügyesek vagyunk, az az amerikai polgármester… izé… meghívhatna téged a Sziklás Hegyekbe. Ott lébecolhatnál az indiánok között. Itthon pedig egy nagy kiállítást rendezhetnél. Végre a saját képeidből. Vagy nincsenek ilyen terveid?

KÁROLY Mit, mit? Ugyan, ez nem lehet igaz.

IBOLYA Ha mondom…

KÁROLY Drága Ibolyám… én ezt… Nahát, ha ez komoly! Látod, nem hiába éreztem én, hogy te vagy nekem az igazi. Te ki akarod bontani a tehetségemet, te tudod, hogy nemcsak egyszerű restaurátor vagyok… hanem alkotóművész.

IBOLYA Drága kis pofám. Majd kimegyek hozzád a Sziklás Hegyekbe.

KÁROLY Látlak téged egy hegyi tisztáson, ahogy ruhátlanul állsz a tomboló nyári fényben, ahogy emlőidet a hegyi szél csókolja, ahogy kitárt karral rákacagsz a Napra, amely zavarában a felhők közé próbálja rejteni az arcát. Ohó, milyen csodálatos is lesz, drágám!

IBOLYA Csak egy másolat kell. Egy nagyszerű másolat!

KÁROLY Dutyi…

IBOLYA Ösztönök díjazása.

Károly újabb csókok közben az ágy felé tuszkolja Ibolyát.

KÁROLY Drágám, édesem… mindent megteszek, amit csak akarsz.

IBOLYA Te, te erőszakos kisfiú. Én csodás művészem. Hirtelen Istvánhoz ment föl.

KÁROLY Mi… mit?

IBOLYA Istvánhoz ment föl.

KÁROLY Ezt honnan veszed?

IBOLYA A múlt héten beszéltem vele. Akkor nekem is azt mondta, hogy berakatja. Az ember nem szokta hetenként berakatni.

KÁROLY Ugyan! Van, aki naponta.

IBOLYA Olyan is van? Oh… jaj… te drága, ilyen erőszaknak nem lehet ellenállni.

Károly most már sikeresen elérte Ibolyával az ágyat. Közben megbotlik az Öreg Úr cipőjében és félre rúgja. Mindketten rádőlnek az ágyra. A fények lassan elhomályosulnak. Az Öreg Úr kinyúl az ágy alól, de hirtelen visszabújik.

IBOLYA felkiált: Károly!

KÁROLY Mi… baj van?

IBOLYA Ez szörnyű!

KÁROLY Mi szörnyű?

IBOLYA Lábszagot érzek.

KÁROLY Micsodááát?

IBOLYA Lábszagot. Utálom a lábszagot. A sírba lehet kergetni vele.

KÁROLY De hát édesem, honnan veszed ezt a szamárságot? Micsoda őrület? Képes vagy a szerelem legszentebb pillanatát…

IBOLYA Lábszagot érzek! Meghalok tőle! Hogy mersz hozzám nyúlni ilyen koszosan?! Utálom a lábszagot. Utállak téged is. Lábszagú szerető. Nem tanultál mosakodni?

KÁROLY Az Istenért, ne ordíts!

IBOLYA Ordítok. Lábszagot érzek!

KÁROLY Én nem érzem.

IBOLYA Naná, a sajátját senki sem érzi.

KÁROLY Na most már elég! Először is naponta fürdöm. Ma is… dezodort használok és rajtam van a cipő.

A színpad kivilágosodik.

IBOLYA döbbenten: Te cipőben szeretkezel?

KÁROLY Ne haragudj, nem volt időm levetni.

IBOLYA Undorító.

KÁROLY Ezt még senki sem mondta.

IBOLYA Mindig cipőben csinálod?

KÁROLY Na, hagyjál békén. Így megcsúfolni a szerelem legszebb pillanatait.

IBOLYA Így megcsúfolni a szerelem legszebb pillanatait.

KÁROLY De hiszen el se kezdtük.

IBOLYA Hát az a baj.

KÁROLY Ibolyka, az a baj, hogy én szerelmes vagyok beléd. Halálosan szerelmes. De hát ez téged egy csöppet sem érdekel. Csak az, hogy van-e rajtam cipő vagy sem.

IBOLYA Lábszagot érzek.

KÁROLY Én nem érzek.

IBOLYA Ezt már mondtad.

KÁROLY Ezt már mondtad. Te… ez valami érzékcsalódás.

IBOLYA Nem, barátom. Ez érzéki csalódás. Istvánhoz ment fel.

KÁROLY Bánom is én. Ibolya, fejezzük be.

IBOLYA mint aki vívódik: Nem, nem. Karcsikám. Ez nem sikerült. Ezek után persze uraságod megsértődött, és mert a férfiak ilyenkor ölni tudnának… tessék, öljön meg.

KÁROLY Mi ez a magázódás?

IBOLYA Csak nem képzeli, hogy tegeződni fogunk Irén és István előtt. Ők ketten magázódnak, mi pedig mucikám-pucikám. Fölkel az ágyról és tovább rúgja az Öreg Úr cipőjét. Na, azt hiszem, a maga segítségét már semmiben sem várhatom.

Kis szünet.

KÁROLY Most maga zsarol.

IBOLYA Ugyan mivel?

KÁROLY A szerelmemmel. Úgyis tudja, hogy mindent megteszek. Még ezek után is…

IBOLYA fuvolázva: Ezt vártam magától, drága Károly. Szóval? A kérdést a képre értette, de meggondolja Szeret?

KÁROLY Kell ennél több bizonyíték, Ibolya? Hirtelen maga elé néz Fölment Istvánhoz?

IBOLYA Ugyan már. Csak ugrattam magát.

KÁROLY Sikerült.

IBOLYA Szóval?

KÁROLY Ők nem tegeződnek.

IBOLYA Hiszen mi sem. De mondja, mi van azzal a képpel?

KÁROLY Ibolya drága, ez akkora titok, hogy ne is tudjon róla. Ilyet én még soha nem csináltam… és egészen fel vagyok zaklatva… hogy ennyire végszóra… szinte mintha telepátia… és megdöbbentett, hogy éppen maguk és most… ilyesmit kérnek tőlem.

IBOLYA Ne féljen. Minden rendben lesz. Elkészíti a másolatot. Mondja, egy nap alatt el tud készülni?

KÁROLY Egy nap? Két hónapja dolgozom rajta.

IBOLYA Már dolgozik?

KÁROLY Hát ez a titok. A nagy titok. Hogy én azt a képet… de véletlenül, igazán azt a képet… már két hónapja másolgatom. Csak úgy, a magam kedvére. Marha nagy szerencséjük van. Annyira megtetszett. Meg akartam tanulni rajta, hogy a művész hogyan volt képes a tenger valőrjeit olyan tökéletesen megteremteni.

A fenti társalgást az Öreg Úr figyelmesen hallgatja az ágy alól.

IBOLYA Nahát ez csodálatos. Micsoda egybeesés. Karcsikám, ha én most azt kérném, hogy rögtön adja ide az eredetit, meg tudná tenni? Hiszen jobb, ha nálunk van. István szerint bármikor megjelenhet a barátja. István olyan büszke volt, hogy nekünk éppen van egy Guardi képünk.

KÁROLY Nekünk?

IBOLYA A városnak. Izé… Irénnek.

KÁROLY Nem édesem. Kis szünet után Hát ez nagyszerű… csodálatos! Ibolyám, édes Ibolyám! Te ezzel az egyetlen szavaddal örök hálára köteleztél. Hálás, nagyon hálás vagyok. Ibolya, ha egy napon úgy döntenél, hogy… de hiszen kimondani sem merem. Ibolya, mi ketten nagyon sokra vihetnénk.

IBOLYA Azt mondod, készen van a kép?

KÁROLY Itt élek ezek között a csodálatos képek között örökös keserűségben. Hogy mások mennyi csodára képesek, csak nekem nem adatik meg… Festő volnék, alkotó, nagy művész. Ehelyett örülök, ha másolgathatok. Drágám, tudod te, hogy a fénynek, az árnyéknak, az áttűnéseknek micsoda csodáit tudom én megalkotni. Fiatal vagyok, de ezek a mai nonfiguratív önmutogatók… Istenem, térjünk vissza a görögökhöz. „A művészet a természet utánzása,” mondta… izé… te, ezek csodálatos gondolatok!

IBOLYA Biztosan nagyon szép.

KÁROLY Akár az eredeti. Milliméterre. És eredeti kézi munka. Nem színes másológép produkálta, amire úgy rakják rá az olajat, hogy meglegyen a textúrája.

IBOLYA Irtó érdekes lehet…

KÁROLY Na, várj csak, kihozom. Először az egyiket, aztán a másikat és te megmondod, melyiket tartod eredetinek.

IBOLYA Úgysem tudom majd megállapítani… Izé… írd rá, hogy másolat.

KÁROLY Dehogy írom, dehogy írom. Te Ibolya, ha azt a Sziklás Hegyet komolyan gondoltad… bíz’isten, odaadom az eredetit. Már most. A másik még nincs befejezve… de hát azon már csak néhány tónust kell mélyíteni.

IBOLYA hosszú csók közben Karcsikááám… Min mosolyogsz olyan sejtelmesen. Ez valami nagy meglepetés lesz?