A szerzőtől az Álomgyár Kiadó gondozásában megjelent:

A felejtés útján, 2021

A rabság gyönyöre, 2021

Suttogó vágyak, 2021

Copyright © Marilyn Miller, 2021

Hungarian edition © Álomgyár Kiadó, 2021

Minden jog fenntartva!

Borítóterv: Faniszló Ádám

További grafikai munka: Németh Renáta

Szerkesztette: Váry Orsolya

Korrektúra: Valentin Kristóf

Tördelés: Dubecz Adrienn

Álomgyár Kiadó, Budapest, 2021

Felelős kiadó: Nagypál Viktor

Elérhetőségeink:

+36 30 487 3552

admin@alomgyar.hu

www.alomgyar.hu

www.facebook.com/alomgyar

instagram.com/alomgyarkiado

ISBN 978-963-5703-24-1

Aspen

Az nem kifejezés, hogy mennyire ideges vagyok. Túl vagyok már néhány kiállításon, de a mostani a többinél is különlegesebb. Az elmúlt időszakban több szobrot is készítettem különféle témában. Szárnyalt a képzeletem, hagytam, hogy újabbnál újabb dolgok szülessenek a kezem alatt. Az életből lehet meríteni a legtöbb ihletet, talán velem is ez történt. Talán pont ezért szeretik az alkotásaimat. Mert mindegyiket az élet ihlette… Most ezeket mutatom meg a világnak, egy kicsit más, talán merészebb oldalamat. Bízom abban, hogy tetszeni fog másoknak is ez az oldalam. Rengeteg pozitív visszajelzést kaptam, ami a munkásságomat illeti. Újságok cikkeztek rólam, a befutott szobrászról, és nem az elvált képviselő feleségéről. Végre kiléptem abból az árnyékból, amibe saját magamat löktem évekkel ezelőtt. A gyerekeim mellettem álltak és támogattak, ahogy természetesen anya is. Hittek bennem, hittek az álmaimban, amikről nem voltam hajlandó lemondani életem legszomorúbb és legmagányosabb óráiban sem. Az új élet más akadályokkal bírt. Le kellett ráznom magamról a múltamat. Elengednem a nőt, aki valójában sohasem voltam.

Azt hiszem, sikerült. Újjászülettem.

Most bizonyára arra kíváncsi mindenki, mi történt Declannel. Hogyan ért véget a luzerni találkozásunk. Bevallom őszintén, nem gondoltam volna, hogy ott fogunk újra találkozni. Azon a mesés helyen lobbant lángra a szívem, ott mélyült el az iránta érzett szerelmem, majd végül ott született újjá. Hosszú hónapokig nem láttuk egymást, de nem volt olyan nap, hogy ne gondoltam volna rá. Mert ha valakit tiszta szívből szeretsz, mindegy, hányszor töri össze a szíved, a szilánkok között mégis megbújik a szerelem. Mert ezt az érzést nem lehet olyan könnyen elpusztítani. Legalábbis az enyémet biztosan nem. Haragudtam Declanre, a haragomnál már csak a csalódottságom volt erősebb. Hiszen elárulta azt, ami kettőnk között volt. Amikor ott állt előttem, és a szemembe nézett, azok a törött szilánkok megpróbáltak újra egy erős egységet alkotni. Habár féltem, a bennem szunnyadó érzés mégis erősebb volt.

– Mondj igent!

– Nem lehet, Declan. Túl sok minden történt.

– Szeretlek – elém lép, megfogja a kezem és a mellkasára teszi. – „Hogy hogyan szeretlek? Hadd soroljam el. / Ameddig lelkem ér, oly messze forr / Szerelmem, s mélybe és magasba, hol / A Lét s a Menny határaira lel. / Szeretlek, mint ha hétköznap lehel / Békét – ha nap süt, gyertya haldokol. / Ahogy a Jogért harcol-robotol / A hős, akinek dicséret se kell. / Oly lángolón szeretlek, oly vadul, / Mint búm tüzelt, mint hisz-vall kicsi lány, / S ahogy szerettem vesztett, szomorú / Szentjeimet – szeretlek én vidám / Vagy könnyes arccal, mindig! – s ha az Úr / Hagyja, még jobban halálom után.”{1}

– Browning? – kérdezem elcsukló hangon.

– Igen.

– Miénk lehet a nappal s az éj. Ragadjuk magunkhoz a jelent, építsük együtt a jövőt! Te és én. És persze a gyerekek – teszi hozzá. – Akarlak titeket. Mindennél jobban.

– Ezért adtad nekem a pendrive-ot, igaz? Azzal akartad bizonyítani, hogy én fontosabb vagyok neked, mint a bosszú?

– Igen. De nemcsak azzal akarom bebizonyítani neked, hogy érdemes vagyok a szerelmedre. Hagytam neked időt, hogy rendbe tedd az életedet. Tudom, hogy Henry és Avery is nagyon nehéz időszakon van túl veled együtt. Nem akarok apjuk helyett apjuk lenni, de az életük részévé akarok válni. Kelletek nekem, Aspen! – végigsimít az arcomon.

Nem tudom visszatartani a könnyeimet, szinte felszabadulva buggyannak ki a szememből. Annyira akartam ezeket a szavakat! Vágytam arra a bizonyos jövőre, amiről az előbb beszélt. De vajon tényleg képes Declan tiszta szívből szeretni? Képes elfogadni az életemet, a gyerekeimet, akik mindennél fontosabbak nekem?

– Ha tudnád, mennyit gondoltam rád! Nagyon sokat.

– Én is, Aspen. Én is. Ne tagadd meg tőlünk a boldogságot! Tudom, él még benned a harag és a sértettség. De a szerelem, amit irántam érzel, erősebbnek kell lennie.