Odin: Védő Vízköpős Romantika

Demelza Carlton

Lost Plot Press

Ez egy fikciós mű. Nevek, szereplők, vállalkozások, helyek, események és események vagy a szerző képzeletének termékei, vagy kitalált módon szerepelnek. Bármilyen hasonlóság a tényleges élő vagy halott személyekkel, illetve a tényleges eseményekkel pusztán véletlen egybeesés.

Szerzői jog © 2025 Demelza Carlton

Lost Plot Press

Minden jog fenntartva.

Egy

Az udvaron álló napóra úgy üdvözölte Freyját, mint egy éjszakai klub kidobóembere, aki nem volt biztos benne, hogy elég jól öltözött a ma esti tömeghez, de kénytelen volt mégis átengedni.

Az érzés kölcsönös volt.

Az a furcsa, díszes fémszobor, amelynek egyáltalán semmi értelme nem volt a számára, csavaros és csipkézett, mégis valahogy meg tudta mutatni az időt. Persze csak akkor, ha nem volt hóba borítva. Nyárnak kellett volna lennie. A régészcsapat már felment a hegyekbe, hogy korán elkezdjék az ásatást, amiatt, hogy a korai hóolvadás csupaszon hagyta a területet, de most, ha megint havazik, ki tudta, hogy ásnak-e, vagy visszajönnek-e?

Nem mintha igazán aggódnia kellene miattuk - olyan felszerelésük volt, amely a Mount Everestre volt méretezve, így egy kisebb hóvihar a Jotunheimen-hegységben nem jelentett volna gondot. Karl nem hagyta, hogy egy olyan apróság, mint a hóvihar, korán hazaküldje. A fickó olyan megszállottan foglalkozott régészettel, mint a fogorvos bátyja a fogselyemmel.

És ezúttal Karl már olyan nagy felfedezést tett, hogy helikopteres mentőcsapatot hívtak, ami szinte példátlan volt. Karl ragaszkodott hozzá, hogy helikoptert csak végső esetben használjanak, a repülésből származó széndioxid-kibocsátás és a globális felmelegedés meg minden miatt, mégis ezt a helikoptert hívta.

Tényleg megtalálta a jégembert? Minden jégarcheológus szent grálját?

Szent Niknek habogna a szája, ha így tett volna. A póló, amit a múlt szezonban talált, semmi ahhoz képest, hogy az ing tulajdonosát még mindig megfagyva találta benne.

Nos, hamarosan megtudja, amikor a helikopter megérkezik.

"Meg fogjuk találni, és szükségünk lesz rád" - mondta Karl, mielőtt elment, mintha ez valamiféle jóslat lenne.

Freyja felhorkant, akárcsak akkor. A jóslatok a fantasy-regényekben szerepeltek, amelyekben a kiválasztottakról és a hőssé váló fiúkról szóltak. Nem a kegyvesztett orvosoké, akik soha többé nem dolgozhatnak kórházban.

Előkotorta a telefonját, hogy újra megnézze a Larától kapott üzenetet. Talán be kellene mennie, ahelyett, hogy itt kint várakozik a hidegben a helikopter érkezésére.

A telefonhálózat elérhetősége javult a legutóbbi útja óta. Egy helyett két sáv, bár lehet, hogy megint nullára csökken, ha Karl hóvihara átvonul a hegyeken ide. Az elődje mesélt az itteni hóviharokról. Úgy látszik, szegény asszony egy hónapra be volt zárva a hóba, amikor egy kora őszi hóviharba keveredett itt. Lehet, hogy a labor normális időben csak tizenöt perc sétára van a várostól, de a város olyan messze lehet, mint a hold, ha egyszer a hó elkezdett tapadni. Vagy ami még rosszabb, jéggé változik.

Vicces, hogy a jég volt az ő csapása és egyben az oka annak, hogy itt van az Icelabban.

Egy mocsári test. Egy jégmúmia. És ő lenne az első ember, aki valóban láthatná teljes egészében...

Rendben, talán Karl izgatottsága és makacs bizonyossága megfertőzte őt, akárcsak az az új vírus, amely oly sok nagyvárosban terjed. Itt fent, ebben az elszigetelt laboratóriumban nagyobb biztonságban volt, mint az egyetem főépületében. De ha ez a felfedezés ennyire fontos volt, akkor bizonyára egy csapatnak kellett volna lennie, nem csak neki. Mi van, ha valamit rosszul csinált, és kárt tett a testben?

Karl soha nem bocsátana meg neki. A tudományos közösség soha nem bocsátana meg neki. Még mindig nem bocsátották meg neki azt a hibát, amit valójában nem követett el egy beteggel, majdnem három évvel ezelőtt, és most sem hallgatna rá senki, akár az ő hibája volt, akár nem.

Freyja nyelt egyet. Egy holttest vetett véget orvosi karrierjének, de ez a holttest lehet, hogy a megváltás. Persze, Karl felfedezése volt, de ez az idegen a jégben a megváltása lehetett. Vagy... legalábbis valami, amire újjáépítheti a karrierjét.

Most már csak abban kellett reménykednie, hogy a férfi legalább néhány évszázada halott, és nem valami náci volt, aki elmenekült a szörnyű háborús bűneiért folyó per elől.

Másrészt, ha náci lenne, senkit sem érdekelne, ha hibázna a holttesttel kapcsolatban.

De ő sem lenne olyan nagy hír, mint amilyenben Karl reménykedett.

Lehet, hogy nem is férfi. Talán egy jég nő lenne.

Ezt kapd ki, tudományos közösség, gondolta magában. Mit tennének azok az öreg férfi akadémikusok, ha rájönnének, hogy a szent gráljuk valójában egy nő? Megőrülnének.

Még egy jégmúmia is. Freyja elvigyorodott. Addig nevezné így, amíg be nem bizonyosodik az ellenkezője, és talán még utána is. Elvégre egy jégbe mumifikálódott ember attól még múmia volt.

Az órájára pillantott. Remélte, hogy a helikopter sietni fog - ma délután kellett volna videótelefonálnia az anyjának. Azt hitte, hogy elkésik, de úgy tűnt, a helikopter még nem is érkezett meg.

Először a pengék dübörgő hangja ütötte meg - zsigeri szívdobogás, amellyel együtt rezegtek a saját bordái is. Csakhogy ez nem a hegyek felől jött, hanem teljesen más irányból. Mi a faszom ez? A helikopter még nem is ért oda az ásatás helyszínére? Talán gyorsabb lett volna a teherhordó lovakat küldeni. Másfelől viszont ennyi jég súlya biztosan túl sok lenne egy lónak.

Ezért a helikopter volt az egyetlen lehetőség.

A helikopter, amely határozottan leszállni érkezett, úgy fújta a havat, mintha a földet próbálná lesöpörni az épületekről. Még Freyja is kénytelen volt fedezékbe húzódni, egy fal szélárnyékában keresett menedéket, amelyen három nyelven volt figyelmeztető felirat, amelyek közül csak az egyiket beszélte folyékonyan:

Vigyázzon a rotor leáramlásával. Ne haladjon el, amíg a helikopter le nem szállt.

A táblán egy piros vonal volt jelölve, amely valahol a hóréteg alatt rejtőzött. Bár amint a helikopter végzett a homokfúvással (hófúvással?), talán megtudja, hol van a vonal, hogy mögötte maradhasson.

Amikor újra megnézte, a helikopter pontosan a helikopterleszálló közepén lévő H betűre szállt le, a kör most már jól látható volt. Sajnos a napórát teljesen kihagyta.

A pilóta kinyitotta az ajtót, amikor a rotorok lelassultak.

Freyja megragadta a kocsiját, és amennyire csak tudta, kivonszolta a hóban. Azóta nem csinált ilyet, mióta orvostanhallgató volt a sürgősségi osztályon, és volt egy nagyon súlyos csónakbaleset, ahol szó szerint kihúzták az embereket a vízből, és egyenesen a kórházba repítették őket.

Bár kételte, hogy a mai betegnél ő fogja elvégezni a triage-ot. Vagy valaha is.

"Bocsánat, hogy ilyen sokáig tartott. Előbb meg kellett állnom fertőtlenítésre" - kiáltotta a pilóta, miközben kinyitotta a hátsó ajtót.

A tisztítószerek erős szaga kiáradt, és majdnem elvakította.

Biztos valami új protokoll, ami a vírussal kapcsolatos, döntött Freyja. Legalább hatékonyabb volt, mint a kézfertőtlenítő végtelen használata.

"...miután leszállítottuk a medevac beteget" - folytatta a pilóta.

Freyja szíve kihagyott egy ütemet. "Az expedíciós csapat egyik tagjának orvosi evakuálásra volt szüksége? Jól vannak?"

A pilóta vállat vont. "Nem tudom. Nem vártam elég sokáig, hogy kiderítsem. Amennyire én tudom, összeverekedett egy rozsomákossal, és nem győzött. Alig bírtam repülni a bűztől, ezért megálltam tisztálkodni, mielőtt idejöttem. Meg kéne köszönnöd nekem. Most már semmit sem érzel a szagából." Elvigyorodott.

Igen, de ez azért volt, mert a tisztítószerek megégették az arcüregét egészen az agyáig. Amíg egyik sem érintette a jégmúmiát...

"Ki sérült meg?"

A pilóta ismét vállat vont. "Egy Dr. Szabad Delfin vagy valami ilyesmi?"

"Dr. Fridolfsen - javította ki Freyja. Saint Nik harcolt a vadállatokkal. Na, ez újdonság volt.

"Talán - ismerte el a pilóta. "Van itt még valaki, aki elvégezhetné a nehéz munkát, vagy csak mi vagyunk itt?"

Freyja elvigyorodott. "Majd én megcsinálom egyedül, ha nem vagy elég erős."

Mindig bevált - férfi ápolótiszteken és férfi pilótákon egyaránt. Soha egyetlen betegemet sem kellett kettőnél több emberrel felemelni.

Persze nem számított arra, hogy ezt a beteget közel egy tonna jégbe burkolták...

Félórás szuszogás, fújtatás, húzás, tolás és egy rakás káromkodás után felrakták a hullazsákot a kocsira.

Határozottan ketten kellett ahhoz, hogy bejuttassák, és hogy a múmia jégkoporsóját kivegyék a hullazsákból, és átrakják a boncoláshoz szükséges csepptálcával ellátott halottaskocsik egyikére.

Ha valaki az orvosin azt mondta volna neki, hogy boncolásból fog megélni, kiröhögte volna az egyetemről. Most... még mindig nem volt biztos benne, hogy elhitte.

Alig vette észre, hogy a pilóta távozik, mert a múmiára koncentrált. Nos, valójában az óriási jégtömbre, amelyről Karl biztosította, hogy egy embert tartalmaz. Kicsit még ki kellett olvasztania, mielőtt megerősíthette volna.

Freyja fontolóra vette, hogy készít néhány előzetes röntgenfelvételt, csak a biztonság kedvéért, aztán az órájára pillantott. Nem, megígérte, hogy felhívja a családját, és ki tudta, mikor egyezik újra mindenki beosztása?

A jégmúmia várhat. Különben is, mi van, ha más dolgok is befagyottak a jégbe velük együtt, és eltakarják a röntgent? Kövek, más leletek, ki tudja, mi? Jobb volt megvárni, amíg a jég nagyobb része elolvad, így tisztább képet kaphatott arról, hogy ki ez a személy.

Megtartanák. Ha Karlnak igaza volt, akkor ezer évet vártak a jég alatt. Még néhány óra a boncoló hűtőszekrényben nem ártott volna nekik. Nem mintha tudnák.

Két

"Biztos vagy benne, hogy ott biztonságban vagy? Mert mi jobban szeretnénk, ha itthon lennél. Az orvosok nélkülözhetetlen személyzetnek számítanak, tudja, még a lezárt határok mellett is, és az apja minden héten hoz be szakembereket a karanténon keresztül, így pontosan tudjuk, mit írjunk a kérelmébe. Mivel a vírus mindenkit megrémített, a kórházak úgy toboroznak, mintha senki sem lenne. Biztos vagyok benne, hogy még azt a három évvel ezelőtti apró incidenst is elnéznék, ha jelentkeznél...". Anyu nyüstölte.

Freyja megpróbált nem grimaszolni. Bariátriai sebészként anyu egész karrierje azon az optimista eladósdián alapult, hogy csodákat tud tenni a páciensei számára a fogyás terén.

De Freyja nem hitt a csodákban - különösen nem azokban, amelyeket az anyja árult. Otthon az egyetlen orvosi állás, ami neki jutott volna, az egy túlhajszolt vidéki háziorvos lett volna a semmi közepén, vagy pedig közegészségügyi tisztviselőként végtelen irányelveket és protokollokat írt volna a világjárványhoz, valahányszor a WHO újabb frissítést adott ki. "Nem, anya, minden rendben van. Az egészségügyi ellátás Norvégiában ugyanolyan jó, mint otthon, és itt valószínűleg amúgy is nagyobb biztonságban vagyok, mint egy repülőn. Egy egész laboratóriumi létesítményt magaménak tudhatok, míg a terepmunkások kint vannak a helyszínen, és az egyetlen ember, akivel egész nyáron kapcsolatban leszek, az a csapatunk. Nagyobb esélyem van elkapni valami ősmamutpestist, mint elkapni azt a vírust, ami miatt annyira aggódsz."

Anya tiltakozásra nyitotta a száját.

"Különben is, a dolgok itt most eléggé érdekessé váltak. Még nem mondhatok sokat, de a csapat felfedezett valamit a gleccseren, ami nagy hír lehet. Valami, amin alig várom, hogy dolgozhassak" - hazudta. Nos, mondhatni hazudott. Meg kellett várnia, amíg a test kiolvad, és inkább ideges volt, mint izgatott, hogy mit találhat, amikor ez megtörténik.

"Ó, te Freyjával beszélsz? Szia, hugi. Nem felejtetted el a fogselymet?"

Freyja megforgatta a szemét. Fintan és a fogselyme. "Ó, igen, naponta tízszer. Tudtad, hogy itt árulnak bálnafogselymet? Igazi bálnából, mert Norvégiában még mindig vadásznak bálnára. Sokkal jobb a környezetnek, mint a műanyag, mivel biológiailag is lebomlik."

"Várj, azt mondtad, hogy láttál bálnákat, amíg Norvégiában voltál? Ó, kérlek, csinálj képeket nekem. Úgy hallottam, hogy a tengeri szörnyekről szóló viking legendák valójában bálnafiúk észlelései. Krakenek és tengeri kígyók, és talán még a Loch Ness-i szörny is!" Kendall szeme táncolt. Bízz egy urológusban, hogy minden beszélgetés a péniszekről szól.

"Kétlem, hogy egyedül a laborban bálnafiúkat, vagy bármilyen péniszeket látnék - mondta Freyja fanyarul.

Kendall arca leesett. "Egyáltalán nem? Nincsenek forró vikingek, akiket ágyba vihetnél? Te Norvégiában vagy. Úgy értem, bármikor felajánlhatnál nekik egy ingyenes prosztataellenőrzést. Nekem az mindig bevált."

Persze, hogy volt. Kendall olyan könnyen flörtölt, mint a lélegzetvétel, és a férfi páciensek örömmel vették, hogy megvizsgálja a feneküket, különösen, ha szokása volt, hogy nyávogott, milyen nagyok és lenyűgözőek.

Freyja nem emlékezett, mikor látott utoljára, nemhogy kezelte volna, egy férfi...

"Nem! Nem akarok hallani a nővérem szerelmi életéről!" Fintan panaszkodott, a kezét a fülére csapva. "Vigyázz magadra! Viszlát később, hugi!"

Anya motyogott valamit, amit Freyja nem igazán értett, és felállt a helyéről, hogy Kendall leülhessen. "Apa azt mondta, hogy mondjam meg, hogy szeret téged, és hogy vigyázz magadra. Valamilyen kórházi vészhelyzet miatt hívták be. Egy hajó, aminek a fedélzetén fertőzött emberek voltak, vagy ilyesmi. De most mindenki más elment... kiömlött! Találkoztál már dögös pasikkal?"

Freyja megrázta a fejét. "Nagyon elfoglalt voltam a munkámmal, és nincs itt senki más. Még a gondnok is felmondott a szezon elején, és bár hallottam, hogy felvettek egy új fickót, még nem láttam. Mindenki más egy régészeti ásatáson van a nyáron."

"Igen, de azt nem mondhatod, hogy a norvégiai kisvárosok olyan távoliak, mint az itteni ausztrálok. Milyen messze van a legközelebbi kocsma?"

"Tizenöt-húsz perc gyalog, a hó mélységétől függően" - ismerte el Freyja.

"Szóval mi akadályoz meg abban, hogy ma este odamenj, és egy forró északi farkat kapj?" kérdezte Kendall.

"Sok munkám van még hátra. Ahogy anyának is mondtam..."

Kendall málnát fújt. "Hétvége van. Az egyetemek nem dolgoznak hétvégén. Hétfő reggelig szabadon kúrhatod az agyát bármelyik bombázónak, akit felszedsz."

"Nem szoktam véletlenszerű férfiakat felszedni a bárokban" - mondta Freyja.

"Nem, sehol nem szedsz fel férfiakat. Olyan vagy, mint egy apáca, már a gimnázium óta az vagy."

Freyja felsóhajtott. Nem az ő hibája volt, hogy nem volt olyan okos, mint a család többi tagja. Ahhoz, hogy bekerüljön az orvosira, sokkal többet kellett tanulnia, mint Fintan vagy Kendall, és még így is alig jutott be. Nem volt ideje pasikkal szórakozni, nemhogy kapcsolatot létesíteni.

"Azt akarom, hogy ígérj meg nekem valamit - kezdte Kendall.

"Kendall..."

"Ígérd meg nekem, hogy ma este elmész a kocsmába, és iszol valamit, és beszélgetsz egy olyan férfival, akivel legalább megfontolnád, hogy gőzölgő, forró szexet folytass. Oké?"

"Kendall."

Kendallt az az acélos tekintet fogta el, amivel a legnagyobb, legkeményebb férfi páciensei sem tudtak vitatkozni. "Aggódom érted, Freyja. Aggódom, hogy a végén egyedül maradsz, csak egy csordányi macskával, amíg meg nem őrülsz, és meg nem próbálod őket egy szekérre terelni, hogy elvigyenek téged helyekre. Kérem... Menj északi kakasvadászatra. A kedvemért."

Freyja nem tehetett róla. Kitört belőle a nevetés. "Mit szólna anya, ha ezt hallaná?"

Kendall elvigyorodott. "Megrázta a fejét, és azt mondta, hogy nem akarja látni a képeket. De én igen! Nagy szőrös farkasos képeket, kérem!"

Freyja a kezébe temette a fejét. "Nem küldök neked faszképeket."

"A kért faszképek teljesen elfogadhatóak. Most pedig a következőt fogod tenni. Azt akarom, hogy ismételd utánam: kocsma, pénisz, képek". Kendall a kamerába bámult. "Mondd ki!"

Freyja kifújta a levegőt. "Oké, akkor én megyek a kocsmába. De nem ígérek semmit."

"Igen! Faszpicsok érkeznek! Kendall ujjongott, mielőtt befejezte a hívást.

Freyja megrázta a fejét. Kendallnak azonban igaza volt. Nem volt semmi dolga ezen a hétvégén, amíg a test kiolvadt. És amikor ez megtörténik, akkor is teljes erőbedobással fog dolgozni, minden lehetséges tesztet lefuttatva, hogy minél többet megtudjon az illetőről.

Talán el kellene mennie a kocsmába, csak egy kis időre. És ha találkozna egy férfival, aki tetszik neki, akit még jobban szeretne meztelenül, akkor talán...

Talán.

Ennyi volt minden.

Felvette a kabátját, bezárkózott, és kiment a garázsba, ahol leparkolt. Persze a helikopter az összes havat a görgős ajtóhoz fújta, így egy-két órát kellett lapátolnia, hogy kiszedje. De ott volt az a két elegáns új elektromos roller, amit az egyetem vásárolt... az egyiket gond nélkül ki tudta préselni a hómentes oldalajtón. Ráadásul ahelyett, hogy a kocsma parkolójában hagyta volna a kocsiját, a robogót betehette volna a srác kocsijának csomagtartójába, ha találna valakit, akivel érdemes lenne levetkőznie.

Nem mintha ma este meztelenre vetkőzne.

De jó lenne...

Freyja felcsatolta a sisakját, és kisétált a robogóval az udvarra, mielőtt még meggondolhatta volna magát.

Megígérte Kendallnak. Elmegy a kocsmába, rendel egy italt és egy kolbászt, fotózkodik, aztán hazamegy. Küldetés teljesítve.

Eleinte kissé bizonytalan volt, egyszer-kétszer majdnem elvesztette az egyensúlyát a főút felé vezető úton, de ahogy ráfordult az útra, elég magabiztosnak érezte magát ahhoz, hogy kinyissa a gázt, hogy egy kis sebességet vegyen fel. Éppen amikor egy jégfoltba ütközött. A robogó elszállt, és ő is, bukdácsolt a levegőben, túl gyorsan lefelé tartva a lejtőn... amíg az egész világ ki nem fehéredett.

Három

Odin még soha életében nem fázott ennyire, és egyszer már beleesett egy fjordba, amikor jéghorgászni volt. Most úgy érezte, mintha a vére havas esőre változott volna, de még segítségért sem tudott kiáltani, mert jég vette körül. Mégis tudott mozogni...

Rövid ideig zuhant a padlóra, amely melegebb volt a jégnél, de nem sokkal. Mintha egy rossz rémálomból ébredve esett volna ki az ágyból a járólapra. Csakhogy... ilyen rémálma még nem volt.

Kipislogta a szemét, aztán nem tudta megállni, hogy ne bámuljon körbe a kis, négyzet alakú szobában. Minden fal fényes fémből volt, és a mennyezet is. Mindent, kivéve a padlót, amely jégfehéren csillogó, szögletes jégkőből állt.

Bassza meg. Jég. SEGÍTSÉG!

Lefelé a nem jégtakarón és az alatta lévő földön, majd havon és tényleges jégen keresztül oda, ahonnan a hívás jött.

Egy nő, aki a legkülönösebb sisakot viselte, egy hófödte hóban.

Odin a lány után nyúlt, és felemelte.

A szemei kéken pislogtak, mint télen a fjordok jege...

...és Odin szerelmes lett.

Négy

Freyja fázott és vizes volt, és úgy dülöngélt fel-alá, mintha egy kis csónakban lenne a tengeren. Aminek semmi értelme nem volt, mert megesküdött volna rá, hogy egy robogón ül, és a víz közelében sincs...

Kényszeresen kinyitotta a szemét. Igen, felismerte a laborhoz vezető út két oldalán felhalmozott havat - csak ma reggel hajtott le ide a kocsijával.

De a döcögés?

A lány megrándult, hogy láthassa.

Egy kemény mellkas, amelyhez szorult. Domborodó karizmok, ahogy a mellkas tulajdonosa vitte őt.

Miféle férfi sétálgatott póló nélkül a hóban?

Egy férfi, akinek a szorítása köré szorult, hogy ne essen el.

"Be kell vinnünk téged a házba, valami biztonságos és meleg helyre, hogy megnézhessük, megsérültél-e az eséstől - dörmögte.

Igen, a bolyhos feje egyetértett. Lelökték a robogójáról. Lehet, hogy csonttörései vagy belső sérülései vannak. Legalább sisakot viselt...

Megsimogatta a fejét, de csak a saját haját érezte.

Nos, sisakot viselt. Talán Dr. Kemény testvér levette, vagy leesett. Amíg az a sisak védte őt, addig...

Felfelé mutatott a felhajtón. "Vigyél a laborba. Az ottani elsősegélynyújtó helyiségben minden megvan, amire szükségünk lehet." És ha nem, még mindig hívhat mentőt. Karl felkapná a vizet, ha visszahívná a helikoptert, hogy elszállítsák.

De nem gondolta, hogy olyan súlyosan megsérült. A büszkeségét jobban megütötte, mint a többi részét. Leesett az egyik robogóról, mielőtt még eljutott volna a kocsmába egy italra.

Rosszabb, mielőtt találkozott volna egy olyan férfival, akivel érdemes volt meztelenkednie.

Aztán megint, ez itt már félmeztelen volt, és nem tagadhatta, hogy tetszett neki, amit látott. Talán tényleg fejsérülése volt.

De mivel nem volt fájdalom, hányinger vagy szédülés, már jóval azelőtt felállította a diagnózist, hogy az elsősegélynyújtó helyiségbe értek volna.

Nincsenek súlyos sérülések, de száraz ruhára van szüksége a hipotermia megelőzése érdekében.

Ezért utasította a férfit, hogy vigye őt a vendégszobába, ahol helyette a bőröndjét hagyta. Levetkőztette a kabátját, majd a pulóverét, és éppen a farmerját akarta levetkőzni, amikor észrevette, hogy a férfi még mindig vele van a szobában.

És amíg a nő vetkőzött, a férfi mindent levetett.

Szent szar. Róma összes márványa sem érhetne fel hozzá.

Ezt az embert izmok alkották. Az emlékei elkezdték megnevezni őket, ahogyan az orvosin is tette volna, de csak megrázta a fejét, hogy kitakarítsa a felesleges gondolatokat. Ez a férfi valóságos istene itt állt a hálószobájában, meztelenül, hatalmas farka ugyanolyan buzgalommal üdvözölte, mint amilyet ő érzett.

A szája kiszáradt. "Köszönöm, hogy megmentettél a hótól, és egészen idáig cipeltél. Gondolom, nem érdekelne egy forró éjszakai szex köszönetképpen?"

A férfi elkomorult. "Nem sérültél meg?"

Freyja lassan megrázta a fejét, miközben levetkőztette a maradék ruháit. "Nem, nem sérült meg. Egész éjjel készen állok." Ó, istenem, ezt a részt hangosan mondta ki? Mert így volt. Legszívesebben fára mászott volna, mint egy fára, a lábaival átkarolta volna azokat a vastag combokat, és mindkét kezével megragadta volna a fenekét, miközben a férfi a jövő hétig baszta volna azzal a szörnyeteg farkával.

Ezért átkarolta a férfi nyakát, és minden erejével megcsókolta.

"Bassza meg" - lihegte, és a szemei tágra nyíltak a csodálkozástól.

"Ez a terv - felelte a lány, miközben a férfi felemelte.

Öt

Minden önuralmára szüksége volt, hogy ne pörgesse meg a lányt, ne csapja a falhoz, és ne dugja meg állva, de ez nem a gyors elengedésről szólt, még akkor sem, ha csak most találkoztak. Nem, a férfi egész éjjel imádni akarta a lányt, ha van hozzá kitartása, ahogy a lány mondta.

Így hát tisztelettudóan lefektette a lányt az ágyra, amely hatalmas volt, és bőven elég volt kettőjüknek.

Nagyobb, mint az ágy, amit Frigggel osztott meg, amikor egyszer együtt feküdtek, és megfogantak az ikrek...

Megrázta a fejét. Ma este nem fog rá gondolni. Ma este egy készséges nővel volt dolga, aki az ágyában akarta őt. Aki széttárta a lábait, miközben a szemei üdvözölték, hogy azt tegyen vele, amit csak akar.

Aznap este másodszor is szerelmes lett.

"Tessék." A nő kinyújtotta a kezét, majd végigsimított a farkán, és egy olyan vékony és áttetsző rétegbe burkolta, mintha ott sem lett volna. Egy zseniális eszköz, hogy felfogja a magját, amikor kiömlik.

Farkának fejét a lány legérzékenyebb részeihez dörzsölte. Olyan nedves és készen állt rá.

"Éreznem kell, hogy bennem vagy" - nyögte, és felemelte a csípőjét, hogy a férfi ellen dörzsölődjön.

Az istenekre... ő egy ember volt, nem egy szent.

Odin mélyen beledöfte. Istenek, a nő szorosan körbeölelte a férfit. Még mindig szűz volt? Hát, most nem, de mielőtt belé hatolt volna? Merte-e folytatni, vagy meg kellett volna várnia, hogy a lány hozzászokjon a férfi körfogatához?

"Igen, még többet, kérem!" - parancsolta.

Odin átadta magát a lány gyönyörének, mert az istenek tudták, hogy ő is ugyanúgy akarta őt, mint ahogyan a lány őt.

Hat

Az első orgazmus úgy gördült végig Freyján, mint egy hullámtörés, és zavarba jött, amikor be kellett vallania, hogy minden pillanatban a férfi seggét szorította, annyira jó volt. A második olyan gyorsan követte az elsőt, hogy meglepte, és néhány értékes másodpercre elrabolta a látását, így nem tudott mást tenni, mint érezni a benne dübörgő férfi hihetetlen érzéseit.

És a harmadik... ó, a harmadik. Tudta, hogy már közel jár, amikor a férfi hirtelen megdermedt benne, és attól félt, hogy a saját kielégülését elérve ma este már nem ad neki többet. De miközben a férfi még mindig kitöltötte őt, a magjába mélyedve, az ujjai a csiklójához nyúltak, és a saját csúcspontjába küldték, olyan erősen szorította a férfit, hogy attól félt, fájdalmat okoz neki.

De a férfi csak átkarolta, és a tökéletesen formás mellkasához húzta, miközben a lány próbált levegőhöz jutni.

Talán Kendallnak igaza volt. Csak egy forró, kemény északi farkra volt szüksége, hogy megmutassa az utat ahhoz, amit akart.

Igen, keményen dolgozott, hogy ugyanolyan sikeres legyen az orvosi karrierjében, mint a családja többi tagja, amíg egy szörnyű hiba ki nem siklatta, és ide nem küldte. De más módon is boldog és sikeres lehetett volna. Talán nem orvosként egy kórházban, ahogy eredetileg remélte, de a jégember új lehetőséget jelentett arra, hogy megváltoztassa az életét, hogy új karriert kovácsoljon itt kint, felhasználva mindazt, amit az orvosi egyetemen tanult, valamint a posztgraduális törvényszéki tudományos diplomát, amelyet azóta szerzett, hogy itt kezdte meg a munkát.

Holnap sajtóközleményt fogalmazott meg, hogy elküldje az egyetem PR-osztályának a leletről, talán még képekkel is, ha már eléggé kiolvadt.