Kiss Enikő – Goran Episcopus

VÉGTELEN REZGÉS

Amikor érzed Istent

HELMA Kiadó 2025

© Kiss Enikő – Goran Episcopus

Minden jog fenntartva.

A könyv bármely részletének közléséhez a kiadó előzetes hozzájárulása szükséges.

ISBN 978-963-639-890-3

Borító:Goran Episcopus

Szerkesztő: Goran Episcopus

Kiadja a HELMA kiadó 2025. 06. 10.

Bevezető

Tudunk e úgy beszélni Istenről a világunkról a tapasztalatainkról és hitünkről, hogy a dogmákat ne sértsük és senkinek ne legyen kétsége a hitról? Igen tudunk.

A valóságos igaz és élő Istenről beszélget e könyvben két keresztény gondolkodó. Kitörve olyan ember alkotta istenképből, ami csak arra szolgál, hogy hamis biztonságérzetben tartsa az embereket a hitükben. Rámutatra arra, hogy a hit igazságon alapul és nem önámítás.

Egy ilyen beszélgetés például úgy indulhatna el, hogy valaki megkérdezi: „Mit gondolsz, mit jelent az, hogy Isten mindenben ott van?”

Ez a kérdés teret nyit egy szabad eszmecserére, amely során lehetőség van arra, hogy ne csak Istenről beszéljünk, hanem arról is, hogyan tapasztaljuk meg a saját dolgainkat, miközben felismerjük, hogy Isten szeretete és kegyelme áthat mindent.

Egy másik megközelítés e beszélgetésben, hogy a hangsúly az emberi felelősségre van rakva. Ha valóban úgy hisszük, hogy Isten mindenben jelen van, akkor ez hogyan befolyásolja a döntéseinket és a mindennapi életünket szenvedélyeinket. Ez elgondolkoztató abból a szempontból, hogyan lehet összehangolni hitéletünket és mindennapi cselekedeteinket.

Ez a párbeszéd nemcsak arra ad lehetőséget, hogy közelebb kerüljünk Istenhez, hanem arra is, hogy mélyebb ismeretre és önismeretre tegyünk szert.

Mély és filozofikus gondolat csere olvasható a sorok között, amely a mindenségben jelenlévő isteni valóságot ragadja meg. Azt mondva, hogy Isten valóban ott van mindenben és akkor minden, ami létezik az Ő jelenlétét és rezgését tükrözi.

Igy egyfajta teológiai beszélgetés olvasható amely a szerzőktől ami összhangban áll azzal az elképzeléssel, hogy Isten nem csupán a világ fölött álló teremtő, hanem minden létező alapja és fenntartója is. Így mindennek, amit látunk, tapasztalunk, vagy akár kimondunk, egy bizonyos szinten az isteni valóság a forrása.

A rezgés kifejezés a könyv címébe itt különösen szép, mert arra utal, hogy Isten energiája, szeretete és bölcsessége áthat mindent, és folyamatosan jelen van a világban.

Goran

Tudod, lehetne egy olyan világ, ahol mindenki jól érzi magát. Olyan, amibe a féktelenség és a lelassult idő harmóniája kialakulna. A vadság és a szelídség boldogságban meg lenne egymás bántása nélkül. Minden megtörténhet úgy, hogy senki nem árt senkinek. Sokszor képzeljük a végtelent és ott az öröklétet. De az idő az, ami egyfajta végtelenné tesz mindent, és nem a távolság. Az a helyzet nincs is távolság, mert miközben olvasod ezt, amit írtam, te már teljesen más zónában és helyzetben leszel mint én, aki ül a számítógépe mellett. Ez a pillanat is eltér a tiedtől, hiszen más időzónában és más viszonyok között vagyok. Akár irigyelhetnénk is egymást, hogy miért én itt vagyok és te ott. Milyen rendező erő tette ezt. Milyen akadályok és helyzetek vannak közöttünk időben és térben. Az, ami benne van a távolságban, az mért pont így van. Találunk e köztünk jót és rosszat. Azok az értékítéletek, amelyek gyermekkorunk óta belénk ivódnak, mitől elfogadottak különböző keretekbe helyezve. Van e tiltólista, ami kizár dolgokat a mi képzeletünkből.

Az a helyzet mindannyian tiltó és engedélyező társadalomba születtünk. A szocializációnk arról szól, hogy van egy girbegurba korlát, amin belül maradva rendesek vagyunk és ha átlépjük, azt fogják mondani, deviánsok lettünk. Na, itt el kell gondolkodni. Jómagam azt vallom Isten világába és Isten országába születtem. Valahogy úgy alakult az életem... talán rendeltetés, de az is lehet akarat, hogy a lelkem a jót keresve és Istenben megtalálva élek. Furcsa lehet ez azoknak, akik valamilyen élvezet mentén képzelik a világukat. Ilyen vagy olyan mintát követnek. Van egy példa ami után mennek és akkor gondolják azt, hogy boldogok, ha beálltak részeg rongyrázónak egy haszonszőrű társaságba. Persze jómagam azt gondolom, hogy ki lehet próbálni mindent, mert értékítéletet csak úgy alakíthatunk ki igazán, ha bele-bele csöppenünk ilyen helyekre.

Vélem, hogy a boldog kiteljesedés nem csak tömegrendezvényeken van. Az igazi boldogság az belülről az emberi lélekből nyílik. Van egy mondásom, amelyet minden könyvem elejére mostanában odateszek a szerzői rész mellé... "Istennek oltára szívemen"...

Ezt valahogy úgy értsd, hogy az érzetemben ösztönösen hittel az van, hogy a lelkünk egy hatalmas közösség része. Alá és fölérendeltséggel. Persze olvastunk tudatalattiról és az álmokról meg a képzeletekről. De efelett nyilvánvaló számomra, hogy egy tudat feletti itt van mindenhol és a lelkünkben is emiatt. Olyan tudatfeletti, amelyet nehéz megmagyarázni és megérteni. Igaz nem is kell mindent érteni, mert a hal se érti, miért úszik a vízben és miért ott él. Oké, lehet túlzok, mikor a halat írtam, mert az ember szellemileg tudatosabb és átérzőbb. Igaz, vannak itt is kivételek és egyfajta érzelmi és tudati faktor ad különbözőséget közöttünk (EQ, IQ). Vagy ez a dolog is csak egy manipuláció és annyi az egész, hogy ugyanazon a rezgésen működő elmék összessége vagyunk, csak a különbözőségünk abban áll mire figyelünk és mi érdekel. Sokan beszélgettek már erről a létezésről és különböző mérőszámokkal akarták és majd akarják is meghatározni sokszor a mérhetetlent. Merthát Isten létének meggyőző megismerésével el kell fogadni azt is, hogy itt bizony van egy szellemvilág is. Ami talán azért nem látható mert nem együtt rezeg velünk. Lehet az imákkal tudjuk ezeket a helyeket elérni. Itt mindennek van egy kulcsrezgése. Olyan, mint egy szívdobbanás vagy egy pislákoló neoncső.

Van egy régi történetem. Egy ismerősömet látogattam meg a pszichiátrián és míg elértem a szobájáig, egy torzonborz férfi sétált a folyosón és kiabálta, hogy Ő Isten. Akkor mosolyogtam diszkréten rajta és kikerültem. Most elgondolkodva benne valami felszínre tört. Talán a szocializációs igazságok és a jóérzésbeli igazságok konfrontációja okozott benne konfliktust, amelyben a benne levő Isteni (ez van mindenkiben csak nem találják, nem tudnak róla) feltörése tudta lelkét olyan nyugalomba helyezni, ami nyugtatta a háborgó lelkét.

Végtelen lelkek óceánjának is nevezhetem az Istenben való érzést, de ez alakulhat magányos együttlétté is. Persze azt sose felejtsük, hogy Istennel nem vagy egyedül egy pillanatban sem. Istennek tetsző legszebb ima pedig az, amikor te és ő vagy benne.

Itt térjek vissza arra, amit előbb írtam: "Itt mindennek van egy kulcsrezgése". Nagyon röviden kimerítem és egy szóba foglalom. Ez a rezgés a HIT. Az egész életed meghatározza az, hogy ez a fogalom benned milyen érték és meddig jutsz el gondolatban és megérzésekben vele. Kérlek ne gondolj szentfazéknak, mert nekem is ugyanolyan dolgok fájnak és olyan dolgok adnak megbékélést, amely másoknak is. Sokat tévedtem és néha nem a megfelelőt tettem rossz értékítéletek mentén. Néha túl jó voltam és mindig mindenkinek segítettem, amely vége az lett, hogy mások büntetlen bűnei miatt jogaim sérültek. Ezért is alakult ki ez a jelképes időeltolódás, amelybe mindenhol itt van a jóakarat. Az utamon legfényesebb kövek meg a szeretet, amelyet soha nem akarok elmozdítani, de a csodálatos fényüket örökre megőrzöm.

Enikő

Régóta tűnődöm egy talán nagyon evidensnek tetsző, mégis megfoghatatlan kérdésen: mi is maga az élet? Mi az értelme, végső célja, berendezkedése? Létezik-e általános, mindent átható objektív igazság, vagy ezt a szubjektív ítélőképességünk alakítja ki magunkban?

Soraidat olvasva még inkább felerősödtek bennem ezek a kérdések. Ahogy írtad is, lehetnénk teljesen más helyen és időben. Lehetne más is, mint ami van, hiszen ami lehetséges, hogy ne létezzen, annak a léte nem szükségszerű. Csak Isten az, aki az idők kezdete óta tér és idő nélkül jelenvaló, mi emberek pedig csak az Ő kegyelme által élünk a földön.

Annyi céltalan szenvedést és tragikus sorsot látni nap mint nap, aminek egy része pont azért következett be, mert az egyes ember Istennek képzelte magát.

Azt gondoltam, hogy ő az egyetlen az univerzumban, és neki magától értetődően kizárólag jogai vannak, de kötelességei nincsenek.

Gondolok itt a mértéktelenségre, túlzott materializmusra, élvhajhászásra stb.

Természetesen szabad akaratunknál fogva megvan a lehetőségünk a választásra, hogy a jót vagy a rosszat cselekedjük. Olykor előfordul, hogy már egy döntés meghozatala után tudatosul bennünk, hogy ez mégsem a helyes út. De még itt is van lehetőségünk a változtatásra.

Sokan bele sem gondolnak, hogy milyen törékeny az élet. Ami az egyik percben még itt van, az a másikban már lehetséges, hogy nem lesz. Ez talán a leginkább egy szerettünk elvesztésekor tudatosul bennünk. Ilyenkor merülnek fel olyan gondolatok az emberben, amik előtte talán soha. Vagy csak nagyon ritkán, de igazán nem mélyült el bennük, inkább a felületesség síkján maradt.

Egy kérdés feltétele – bármily érthetetlen is – mindig felelősséggel jár. Lehetséges, hogy miközben keressük a választ, olyan területekre tévedünk, amelyekre álmainkban sem gondoltunk, vagy olyan választ kapunk, amely alapjaiban megváltoztat bennünk mindent, amit eddig igaznak véltünk.

Fontos kialakítanunk magunkban egy helyes értékrendet, amely segít minket, hogy nehézségeinkben vagy bizonytalanságainkban is képesek legyünk jót cselekedni. Ezt azonban csak a hit által tudjuk megtenni, mert gondolataink határai végesek.

Amikor az erkölcsről elmélkedünk és próbáljuk azt a gyakorlatban is megvalósítani, szemben találhatjuk magunkat számos nehezítő tényezővel. Ilyen lehet például a baráti társaság, közvetlen kollegiális környezet eltérő értékrendje.

Van egy ismerős házaspár, akikkel nagyon jó a kapcsolatom. Mindketten tanult, intelligens emberek, emellett aktívan gyakorolják a vallásukat. A fiukat is hitben nevelték, sokat foglalkoztak a mentális és intellektuális fejlődésével pici kora óta. A negatív fordulópont akkor következett be a fiú életében, amikor elment főiskolára. Valószínűleg itt találkozhatott először testközelből a tudatmódosító szerekkel. Már az első tanévben rászokott a drogra, és azóta sem tudott megszabadulni a függőségétől. A főiskolát otthagyta, elment dolgozni, ahonnét a rendszeres minősíthetetlen állapotban történő munkavégzés miatt kirúgták. Azóta az utcán él, és a szüleivel teljesen megszakította a kapcsolatot…