A fordítás az alábbi kiadás alapján készült:

Jill Mansell: An Almost Perfect Summer

First published in 2025 by HEADLINE REVIEW

Első kiadás

Fordította

Frei-Kovács Judit

Copyright © 2025 Jill Mansell

Magyar kiadás © Libri Könyvkiadó, Budapest, 2026

Hungarian translation © Frei-Kovács Judit, 2026

Minden jog fenntartva

Borítóillusztráció © Giovanna Giuliano

Felelős kiadó Kiss Béla

Felelős szerkesztő Palkó Katalin

A szöveget gondozta Balázs Piroska

Műszaki szerkesztő Rochlitz Vera

Tördelte Kaposvári Franciska

Az elektronikus verziót az eKönyv Magyarország Kft. forgalmazza

www.ekonyv.hu

Készítette Takács Gábor

ISBN 978-963-604-762-7

A regény fikció. A nevek, szereplők, helyek, események a szerző képzeletének teremtményei. Bármely hasonlóság valós személyekkel, történésekkel pusztán a véletlen műve.

Az én csodálatos unokámnak,
Jessnek

TÉRKÉP

Néha elviselhetetlenek az emberek.

Miután Nella két perce leparkolt a termelői bolt előtt, észrevett egy férfit, aki épp kiszállt sáros autójából, és gondolatban megajándékozta kilenc csillaggal, de talán csak nyolcat érdemelt, mert nyilvánvaló volt, hogy hónapok óta nem mosta le a kocsiját.

Bár soha nem adott tíz pontot, elvégre senki sem lehet tökéletes, a nyolc egészen jó eredménynek számított. A fickó a harmincas évei elején járhatott, fekete, hasítottbőr dzsekit viselt, kopott farmert meg Timberland bakancsot, és amikor benyitott az üzletbe, egy vörös nőre mosolygott, aki éppen akkor távozott.

Kétségtelenül elbűvölő mosolya volt. Nem csoda, hogy a vöröske elpirult.

A boltban nagy volt a nyüzsgés, és kellemes fokhagymás házikoszt-illat terjengett. Nella végignézett a friss, színpompás termékek halmain, a hűtőszekrényeken, melyek tele voltak delikát termékekkel, aranyló pitékkel meg quiche-ekkel és bőséges borválasztékkal. Az ilyen boltot azért keresik fel az emberek, hogy felvághassanak a barátaik előtt az itt vásároltakkal, és Nella értette, miért. Körülnézett, majd egy válogatott csipszekkel, olajos magvakkal, keksszel meg ezerféle sajttal teli sziget mögött észrevette a virágpultot.

A férfi háttal állt neki, és az ezüstszínű vödrökben illatozó csokrokat nézegette, nyilván azon tűnődve, melyiket válassza.

Ekkor Nella megpillantotta azt, amiért jött.

– Elnézést! – mondta, majd a vödör felé nyúlt.

Ám a férfi megelőzte. Kiemelt egy csokor naplementét idéző, narancssárga rózsát. Majd a következő pillanatban, amikor meghallotta Nella hangját, megfordult, és udvariasan odébb lépett.

– Ó! – Nella csalódottan meredt az üres vödörre.

A férfi meglepettnek tűnt.

– Valami gond van?

Nella a csokorra nézett a férfi kezében.

– Bocsánat, csak épp el akartam venni, amikor…

– Amikor lecsaptam rá? Ez azt bizonyítja, hogy mindkettőnknek kiváló az ízlése.

– Valóban úgy tűnik – mosolygott Nella a fickó hosszú, fekete szempilláját csodálva, és várta, hogy lemondjon a virágról, ahogy egy úriemberhez illik.

A férfit láthatóan szórakoztatta a helyzet.

– Sajnálom, de…

– Már megint mentegetőzöl – emlékeztette a fickó –, de az az érzésem, hogy valójában nem sajnálod.

Hűha! Nem cicózik.

– Azt valóban sajnálom, hogy lenyúltad az utolsó csokor narancssárga rózsát – jelentette ki Nella.

– Még számtalan színárnyalatból választhatsz. Nézd csak! – A férfi nagylelkűen a virágokra mutatott.

Nella kénytelen volt megmagyarázni a dolgot.

– Az a helyzet, hogy a nagypapám sírjára lesz. A narancssárga rózsa volt a kedvence.

– Azt elhiszem. Valóban gyönyörű. – A férfi felvonta a szemöldökét, láthatóan nem hitt neki. – Én pedig egy igen különleges hölgynek szánom a születésnapjára, mert neki is ez a kedvenc színe. Máskülönben természetesen átengedném neked. Igazán sajnálom.

– Ó, egek! Most te vagy az, aki nem gondolod komolyan – jegyezte meg Nella. Hihetetlenül nevetséges helyzet. És majdnem kilenc pontot adott ennek a pasasnak! Nos, csak távolról látta, és ez is azt bizonyítja, hogy nem a külső számít.

Mert ez egy tuskó.

A férfi félrebillentette a fejét.

– Mit tettél volna, ha nincs narancssárga rózsa?

– Másik virágboltba megyek.

– Valóban?

Nella bólintott.

– Persze.

– És ha ott sincs?

Ez egyáltalán nem a tervek szerint alakult.

– Csak találnék egy boltot, ahol van.

– Csökönyös vagy. – A fickó gyanakvón méregette. – Addig nem nyugszol, míg meg nem szerzed, amit akarsz?

Netán arra utal, hogy egy elkényeztetett, önző liba?

– Nem érdekes, hogy én mit akarok – válaszolta Nella. – A nagypapám a fontos. Hogy ő minek örülne.

– A virág tényleg a sírjára kell? Vagy csak át akarsz verni?

Nella a fejét rázta.

– Nem szokásom halott rokonokról hazudni.

– Sok van belőlük?

– Már senki sem él.

A fickó most úgy nézte, mintha olvasni akarna a fejében. Végül bólintott.

– Sajnálom! És komolyan gondolom – mondta. Odanyújtotta a csokrot a lánynak, és elmosolyodott. Nella őszintének látta a mosolyát. – Tessék! Kellemes kis szócsata volt. Add át üdvözletemet a nagypapádnak!

Hurrá, győzelem! És egy csipetnyi bűntudat is. Nella elvette a virágot, és érezte, hogy ellazul a válla.

– Köszönöm. Ez sokat jelent.

– Tényleg? – kérdezte pajkosan a fickó. – Mennyit?

A győzteseknek járó kupát.

– Azt jelenti, hogy büszke lehetsz magadra. Jót tettél egy vadidegennel. – Nella elbizonytalanodott. – Most mit fogsz csinálni? Másik virágoshoz mész?

A fickó elvigyorodott, majd megfordult, és egy másik vödörből kivett egy csokor inkaliliomot.

– Nem. Ez is megfelel.

Világos, hogy a pasi csak szórakozott vele, meg akarta leckéztetni. Nyilván biztos volt benne, hogy ő nyeri meg a narancssárga rózsák háborúját.

– Nos, még egyszer köszönöm – mondta Nella.

– Melyik temető?

Nella felvonta a szemöldökét.

– Még mindig tesztelsz?

– Talán. – Az ezüstszínű karácsonyi égők villództak, meg-megcsillanva a férfi különféle árnyalatokban játszó szőke haján.

– A starbourne-i Szűz Mária-templomé. Nyugodtan menj el oda holnap, és ott találod a csokrot a síron.

– A környéken laksz?

Nella a fejét rázta.

– Csak egy rövid látogatás. Manchesterből. Ma este megyek is vissza.

A férfi sötétkék szemében mintha sajnálatot látott volna, amiért kénytelen elszalasztani egy ígéretes találkát. Olyan volt, mint amikor az ember a Tinderen böngészget, valaki felkelti az érdeklődését, aztán kiderül, hogy az illető több száz mérföldre lakik. Ilyenkor tovább keresgél.

Csak annyi történt, hogy a pasi négy és fél perce ácsorgott egy üzletben, és vitába keveredett egy kötekedő idegennel.

– Oké – nyugtázta a fickó, és kedvesen elmosolyodott. – Kár.

Nella kifizette a rózsacsokrot, kiment a boltból, és beült az autójába. Starbourne falu mindössze három mérföld. Különös érzés most visszamenni; a nagyapja meghalt, már nincs kit havonta meglátogatni.

A kíváncsiság csalta oda aznap, miután részt vett egy barátja eljegyzési buliján a közeli Stroud egyik szállodájában. Nem kellett visszarohannia Manchesterbe, így amikor reggel felébredt, egy hirtelen ötlettől vezérelve úgy döntött, hogy megteszi a tizenöt mérföldes utat a faluig, ahol Vernon nagypapával lakott, miután az anyja meghalt. Visz a sírjára a kedvenc virágjából, aztán sétál egyet, köszön azoknak, akik még emlékeznek rá, és megnézi, változott-e valami a legutóbbi látogatása óta.

Miközben vezetett, felcsendült egy dal a rádióban, és egy szempillantás alatt libabőrös lett, ahogy elöntötték a kellemetlen emlékek. Ó, ez nem hiányzott. Átváltott egy másik csatornára, és megkönnyebbülve sóhajtott, amikor a The Killers zenekar slágere betöltötte az autót, és harsogott a „Mr. Brightside”. Sokkal jobb. Ez a dal vidám emlékeket idézett – tánc a barcelonai tengerparton, a nap melege a bőrén… Nem úgy, mint most, december közepén, amikor a hőmérséklet nulla fok alá süllyedt, és a magasabban lévő utak síkosak a jégtől meg a zúzmarától. Még szerencse, hogy meglehetősen jól vezetett.

Sajnálatos, de volt, aki nem. Néhány másodperccel később egy szürke furgon bukkant fel mögötte, majd kivágott, hogy megelőzze a kanyarban, éppen akkor, amikor a szemközti sávban egy motor száguldott feléjük.

Nella a fékre taposott, és balra rántotta a kormányt, így a motorosnak sikerült elsuhannia mellette, míg a szürke furgon vezetője továbbra is nyomta a gázt, és visszatért a sávjába Nella elé. Valahogy sikerült tapadást találni az aszfalton, míg Nella kocsija megállíthatatlanul csúszni kezdett. Ennyi volt, suhant át az agyán, majd fák sűrűje sötétlett a feje fölött, a kocsi oldala a kőfalba csapódott, és sötétség borult a világra.